Справа № 756/874/25
№ апеляційного провадження: 33/824/2366/2025
Головуючий у суді першої інстанції: Касьян А.В. 
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
22 квітня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Крижанівська Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника Лози Дмитра Ігоровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 04 березня 2025 року, винесену за результатами розгляду матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
 
                                                  ВСТАНОВИВ:
 
Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 04 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. 
Не погоджуючись із вказаною постановою, захисник Лоза Д.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, просив, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі, а також порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.
Як на підставу поновлення строку на апеляційне оскарження захисник Лоза Д.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилається на те, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не отримав, а в Єдиному державному реєстрі судових рішень постанова оприлюднена 19 березня 2025 року. Відтак, вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 04 березня 2025 року пропущено з поважних причин.
В обґрунтування підстав для скасування оскаржуваної постанови захисник Лоза Д.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилається на те, що при розгляді справи судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, суд не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом та подальшої його зупинки працівниками поліції. Звертає увагу на те, що з відеозапису, наявного в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 знаходився біля автомобіля. Вказує, що ОСОБА_1 після сварки з цивільною дружиною спав у автомобілі, періодично вмикав двигун, щоб погрітися. Коли під`їхав автомобіль швидкої допомоги, працівник поліції вказав, що людина перебрала та спала в автомобілі. Таким чином підтверджуючи, що ОСОБА_1 не міг керувати транспортним засобом. Крім того, працівниками поліції не було роз`яснено, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння має аналогічні наслідки, що й об`єктивна сторона правопорушення, яка полягає у керуванні транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння. Також матеріали справи не містять доказів правомірності зупинки транспортного засобу. З відеозапису, наявного в матеріалах справи, вбачається, що автомобіль не був зупинений у зв`язку із порушенням водієм ПДР. Враховуючи вище викладене, такі дії працівників поліції не відповідають вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» та вимогам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
В судовому засіданні захисник Лоза Д.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 та приймав участь в судовому засіданні в режимі відео конференції. апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з наведених у ній підстав. 
Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, суд відповідно до вимог ст. 250, ч. 6 ст. 294 КУпАП вважав за можливе слухати справу за його відсутності. 
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вислухавши пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, вважаю, що ОСОБА_1 підлягає поновленню строк на апеляційне оскарження, проте, апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову суду було винесено 04 березня 2025 року.
В матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 копії вказаної постанови суду.
З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постанову Оболонського районного суду міста Києва від 04 березня 2025 року надіслано судом до Реєстру 17 березня 2025 року та забезпечено надання загального доступу до неї 19 березня 2025 року.
20 березня 2025 року захисник Лоза Д.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу на дану постанову.
Враховуючи викладене, вважаю, що вказані захисником ОСОБА_1, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 04 березня 2025 року є поважними.
Приймаючи постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП., а саме у відмові особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Апеляційний суд вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим з огляду на наступне.
Так, до суду був наданий протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №204496 від 25 грудня 2025 року, в якому зазначено, що 25 грудня 2025 року о 01 год. 20 хв. за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду у визначеному законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).
До протоколу було долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, постанову накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3724141 та DVD диски із відеозаписами (а.с. 4, 5, 6).
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність.
Виходячи з вказаних норм законодавства, сама по собі відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є складом адміністративного правопорушення та  тягне за собою адміністративну відповідальність передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Судом апеляційної інстанції досліджено відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 була пред`явлена вимога щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі та забезпечена можливість для виконання водієм вказаного вище обов`язку, проте ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду. Як наслідок, обов`язок, встановлений п. 2.5 Правил дорожнього руху водій, не виконав (а.с. 9).
ОСОБА_1 не спростовував факт відмови ним від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Жодних пояснень про те, що він не керував транспортним засобом ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначив. 
За таких обставин, суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд відхиляє посилання захисника ОСОБА_1 на те, що матеріали справи не містять доказів того, що він керував транспортним засобом, оскільки вказані посилання не відповідають матеріалам справи, в тому числі й відеозапису з нагрудної камери працівника поліції. 
З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що коли працівники поліції під`їхали до автомобіля, за кремом якого перебував ОСОБА_1 , автомобіль був з увімкненим світлом фар та заведеним двигуном. В подальшому працівник патрульної поліції запитав ОСОБА_1 , чому він у комендантську годину знаходиться не вдома, натомість їздить по дворовій території, на що останній не надавав жодних пояснень (01:22), пояснив, що проживає в Оболонському районі м. Києва по вул. Архипенка, і лише в подальшому пояснив, що посварився з дружиною (01:31). Не висловлюючи жодних скарг на стан здоров`я, ОСОБА_1 не зміг повідомити про день та час доби та, відповідаючи на запитання поліцейських, зазначив, що в той момент була 9-та година ранку (01:23). На запитання працівників поліції чим він може пояснити своє перебування в цьому місці та керування транспортним засобом в нічний період доби по дворовій території, ОСОБА_1 відповів, що «нічим» (01:26). 
Суд апеляційної інстанції також приймає до уваги ту обставину, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3724141 від 25 грудня 2025 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом ««Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 , без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушено вимоги п. 2.1.а ПДР України. Вказана обставина також підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 25 грудня 2025 року. Із зазначеною постановою ОСОБА_1 погодився, дії працівників поліції не оскаржував.
Апеляційний суд відхиляє посилання захисника Лози Д.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на порушення, допущені працівниками поліції при роз`ясненні процедури проходження огляду на стан сп`яніння, як такі, що спростовуються обставинами, зафіксованими на долученому до матеріалів справи відеозаписі, з якого вбачається, що працівниками поліції повною мірою роз`яснено як процедуру проходження огляду на стан сп`яніння, так і наслідки відмови від проходження такого огляду. Так само працівниками поліції роз`яснено й те, що за наслідками складання протоколу ОСОБА_1 буде відсторонено від керування транспортним засобом.
Посилання захисника Лози Д.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , в суді апеляційної інстанції на неправомірні дії працівників поліції під час зупинки та огляду останнього є безпідставними, оскільки, такі дії працівників поліції не впливають на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею. Неправомірні дії працівників поліції, за певних обставин, можуть бути підставою притягнення їх до відповідальності. Натомість ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не оскаржував дії працівників поліції.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга захисника Лози Д.І., подану в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення, а постанова Оболонського районного суду міста Києва від 04 березня 2025 року - залишенню без змін.
Керуючись ст. 294  КУпАП, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Клопотання захисника Лози Дмитра Ігоровича, подане в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 04 березня 2025 року - задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 04 березня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника Лози Дмитра Ігоровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 04 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                              Г.В. Крижанівська