УХВАЛА
 
10 квітня 2025 року
м. Київ
справа № 175/2182/20
провадження № 61-3849 ск25 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 вересня                2024 року, додаткове рішення цього ж суду від 20 грудня 2024 року та постановиДніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі», треті особи: Новоолександрівська сільська рада Дніпровського району Дніпропетровської області, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання незаконним та припинення дії земельного сервітуту, усунення перешкод у здійсненні власником права користування земельною ділянкою,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати незаконним та припинити дію земельного сервітуту площею               0,0777 га, встановленого щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1 (кадастровий номер 1221486200:09:001:0079), належної їй, який є безстроковим, таким, що виник на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 04 березня 1997 року № 209 та надає право на прокладання та експлуатацію ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій, таким, що пройшов державну реєстрацію як інше речове право під № 36847555 відносно об`єкта нерухомого майна під номером 2098416012214 на підставі відомостей з ДЗК, виданих 03 червня 2020 року з Державного земельного кадастру;
усунути перешкоди з боку АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» у здійсненні права користування ОСОБА_1 своєю земельною ділянкою по АДРЕСА_1 (кадастровий номер 1221486200:09:001:0079), шляхом зобов`язання відповідача здійснити за власний рахунок демонтаж, не виключаючи можливість знесення повітряної лінії, а саме ПЛ 35кВ Л-0516 на ПС «Комунальна», над поверхнею земельної ділянки по АДРЕСА_1 (кадастровий номер 1221486200:09:001:0079) та на відстані 15 метрів від усіх меж вказаної земельної ділянки з усіх її сторін. 
Посилалась на те, що над земельною ділянкою яка належить їй на праві приватної власності з 1999 року, розташована повітряна лінія 35 кВ Л-0516, що належить відповідачу та введена в експлуатацію у 1960 році. Встановлення зазначених ліній відбувалось на підставі земельного сервітуту площею 0,0777 га. Як наслідок, на її земельну ділянку, відповідно до чинного законодавства, поширюється охоронна зона, що фактично унеможливлює використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області                          від 19 вересня 2024 року, залишеним без змін постановоюДніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року, у задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовлено.
Додатковим рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2024 року, залишеним без змінпостановою Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року, стягнуто із на користь АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
25 березня 2025 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд»касаційні скарги на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2024 року, додаткове рішення цього ж суду від 20 грудня 2024 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року, у яких просила їх скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі та відмовити у задоволенні заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Вивчивши касаційні скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційні скарги подані на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, з урахуванням такого.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
Відповідно до вимог пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.
Згідно із частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі щодо визнання незаконним та припинення дії земельного сервітуту площею 0,0777 га, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання відповідача здійснити демонтаж повітряної лінії електропередач.
Ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.
Отже, зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України. 
Касаційні скарги не містять мотивів про те, що оскаржувані судові рішення підпадають принаймні під один із випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у таких справах підлягають касаційному оскарженню. 
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судових рішень у цій справі у касаційному порядку.
Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Правом на апеляційне оскарження ОСОБА_1 скористалася.
У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом  (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавста, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
З урахуванням наведеного, оскільки  ОСОБА_1 подала касаційні скарги на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами  ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2024 року, додаткове рішення цього ж суду від 20 грудня 2024 року та постановиДніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі», треті особи: Новоолександрівська сільська рада Дніпровського району Дніпропетровської області, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання незаконним та припинення дії земельного сервітуту, усунення перешкод у здійсненні власником права користування земельною ділянкою.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                     О. В. Білоконь
                                                                                             О. М. Осіян
                                                                                              Н. Ю. Сакара