Справа № 444/497/24                                Головуючий у 1 інстанції: Оприск З.Л. 
Провадження № 33/811/433/25                  Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовківського районного суду Львівської області від 06 березня 2025 року, 
встановив:
постановою Жовківського районного суду Львівської області від 06 березня 2025 року, відмовлено у задоволенні клопотання про закриття провадження по справі. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 /сімнадцять тисяч/ грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 605,60 грн. судового збору в дохід держави.
Відповідно до постанови, ОСОБА_2 16.11.2024 року о 23:00 год. в с. Волиця по вул. Головна, 4 керував транспортним засобом Фольксваген Пассат НО4316 в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
На згадану постанову представник ОСОБА_2 , адвокат Вольський А.Б. подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову Жовківського районного суду Львівської області від 06 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права.
Стверджує, що винуватість ОСОБА_2 є недоведеною, а докази, які суд першої інстанції поклав в основу свого висновку є суперечливими. ОСОБА_2 заперечує, що він керував автомобілем марки Фольксваген Пассат НОМЕР_1 та перебував у стані алкогольного сп`яніння. Докази, які б відображали момент руху та момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , у матеріалах справи відсутні.
Поліцейські порушили порядок огляду та не поцікавилися у ОСОБА_2 чи згідний він із результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер», чим порушили його права.
В судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник – адвокат Вольський А.Б. не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені, про причину неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Крім того, згідно довідки про доставку повідомлення у додатку «Viber», 31.03.2025 року судова повістка сформована електронному вигляді і доставлена на номер мобільного телефону апелянта ОСОБА_1 , що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23.01.2023 року.
Також судова повістка скеровувалася на поштову адресу ОСОБА_2 та згідно поштового трекінгу відправлення № 0610243270343 03 квітня 2025 року вручено адресату.
У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Так, винуватість ОСОБА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом ЕПР1 № 175448 від 16.11.2024 року; рапортом інспектора Золочівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області від 16.11.2024 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 16.11.2024 року; показами приладу Драгер (показник 0,52 проміле); відеозаписом події на диску.
Передбачених законом підстав для визнання огляду недійсним апеляційний суд не встановив і таких підстав не наведено апелянтом.
Апеляційним судом було перевірено доводи апелянта щодо заперечення факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом та, із оглянутого апеляційним судом відеозаписом події, встановлено, що ОСОБА_2 сидить у транспортному засобі, двигун якого ввімкнений, отже згадані доводи не підтверджуються доказами, не вбачаються і на досліджених відеозаписах, відтак розцінюються апеляційним судом як спробу уникнути від адміністративної відповідальності.
Інші доводи апеляційної скарги в цілому повторюють пояснення аналогічні тим, що викладені у заяві про закриття провадження у справі, адвоката Вольського А.Б., які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо наявності у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
постановив:
апеляційну скаргу представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_2  – адвоката Вольского Андрія Богдановича – залишити без задоволення.
Постанову Жовківського районного суду Львівської області від 06 березня 2025 року про притягнення  ОСОБА_2  до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ