ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2025                                                  м. Дніпро                            Справа № 904/1596/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач) Верхогляд Т.А., Іванова О.Г.,
розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2024 у справі (суддя Бєлік В.Г.), повний текст ухвали складено 18.09.2024
за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області
до фізичної особи-підприємця Драгунової Жанни Миколаївни, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області
про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за типовим договором у загальному розмірі 105733,84 грн, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

У квітні 2024 року АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з ФОП Драгунової Жанни Миколаївни заборгованості за спожиту теплову енергію за Типовим індивідуальним договором від 01.11.2021 № 4028/жб за період 01.11.2021-31.03.2023 у загальному розмірі 105733,84 грн, з яких: основна заборгованість у сумі 82334,63 грн, послуга з абонентського обслуговування у сумі 130,50 грн, пеня у сумі 4751,97 грн, 3% річних у сумі 3904,41 грн, інфляційні втрати у сумі 14612,33 грн.
Позов обґрунтований порушенням з боку відповідача своїх зобов`язань за Типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії № 4028/жб від 01.11.2021 зі сплати вартості спожитої за період 01.11.2021 - 31.03.2023 теплової енергії.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2024 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач оскаржує його в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду і просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким його позов до ФОП Драгунової Ж.М. задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована прийняттям місцевим господарським судом рішення у справі з неповним з`ясуванням фактичних обставин та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права з огляду на наступне:
- скаржник вважає, що відповідач не дотримався вимог щодо процедури відключення від теплопостачання, а суд не врахував відповідні нормативно-правові акти, зокрема Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджені наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 22.11.2005  № 4, а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, що призвело до прийняття неправильного рішення; 
- відповідач не надав достатніх доказів належного відключення від системи централізованого опалення, зокрема акта про відключення, затвердженого відповідною комісією, чим допустив порушення правил, які визначають обов`язкові процедури для відключення, включаючи необхідність погодження відключення з міжвідомчою комісією та надання проекту індивідуального опалення. Відключення приміщень від централізованого опалення без належного оформлення процедур порушує права інших мешканців будинку, оскільки це може впливати на функціонування загальної системи опалення та створювати незручності для інших власників.

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.

ФОП Драгунова Ж.М. своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 16 березня 2017 року Державне підприємство «Криворізька теплоцентраль» було перетворено на Публічне акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль».
Відповідно до ч. 2 ст. 108 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) ПАТ «Криворізька теплоцентраль» є правонаступником ДП «Криворізька теплоцентраль».
В результаті проведення державної реєстрації змін до Статуту ПАТ «Криворізька теплоцентраль», що пов`язані зі зміною типу товариства у відповідності до Закону України «Про акціонерні товариства», змінено найменування товариства на Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», про що 14.05.2018 внесені дані до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (копії документів, що підтверджують вказані зміни додаються до заяви).
Згідно з рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 «Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства «Криворіжтепломережа» до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» до ДП «Криворізька теплоцентраль» передано об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому (після перейменування - Покровський), Інгулецькому та Саксаганському районах міста. 
Таким чином, з 01.10.2013 виконавцем послуги з теплопостачання для будинку № 3 по вул. Володимира Великого (стара назва - вул. Мелешкіна, далі -  В. Великого) є Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі - позивач, виконавець).
Відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що власником нежитлового приміщення магазину непродовольчих товарів після реконструкції квартири, загальною площею 61,1 кв.м., вбудованого в перший поверх житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вул. В. Великого, будинок № 3, приміщення 2 є Драгунова Жанна Миколаївна (далі - відповідач).
В будинку АДРЕСА_1 встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актом введення в експлуатацію вузла обліку теплової енергії від 10.11.2020 та актом технічного огляду приладів обліку теплової енергії від 08.10.2021 (а. с. 30). Позивач зазначає, що прилад-розподілювач теплової енергії в зазначеному будинку не встановлено, а тому розподіл обсягу спожитої енергії по будинку здійснюється з урахуванням приладу комерційного обліку, пропорційно загальній площі приміщення, оскільки відповідачем не було надано інформації щодо опалювальної площі приміщення.
Згідно з показаннями приладу комерційного обліку відповідно до щомісячних актів передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг), наданих позивачем, у період з 01.11.2021 по 31.03.2023 відповідачем за адресою: місто Кривий Ріг, вул. В. Великого, буд. № 3, приміщення 2 було спожито теплову енергію у розмірі 15,69 Гкал на загальну суму 82 334,63 грн. Загальна сума плати за абонентське обслуговування за спірний період становить 130,50 грн. Однак вказані Акти відповідачем підписані не були (а. с. 87-107). 
Крім того, в оплату спожитої за спірний період теплової енергії, відповідачу щомісяця виставлялись рахунки на оплату.
Вказані рахунки надсилались відповідачу супровідними листами (наявні в матеріалах справи), разом з Актами (а. с. 29-76). Доказів оплати вказаних рахунків матеріали справи не містять.
Факт поставки теплової енергії у період 01.11.2021-31.03.2023 позивач підтверджує актами подачі та припинення подачі теплоносія на житловий будинок № 3 по вул. В. Великого у місті Кривий Ріг. Подача та припинення подачі теплоносія здійснюється на виконання рішень Виконкому Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону (а. с. 22-27).
Позивач стверджує, що відповідач не виконував грошові зобов`язання перед позивачем, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість за Типовим договором по нежитловому приміщенню за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця    В. Великого, будинок № 3 приміщення 2, за період з 01.11.2021 по 31.03.2023 за послугу з постачання теплової енергії у сумі 82 334,63 грн, за послугу з абонентського обслуговування у сумі 130,50 грн, а всього 82 465,13 грн.
Позивачем на адресу відповідача було направлено претензію вих. № 4919/30 від 22.06.2023 з вимогою про сплату заборгованості за типовим договором № 4028/жб на суму 82 481,81 грн протягом 7 календарних днів з дня її отримання. Станом на момент звернення із позовною заявою дана претензія залишена без відповіді (а. с. 108).
Також за прострочення виконання зобов`язання на підставі п. 45 типового договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 03.01.2022 по 12.03.2024 в сумі 4 751,97 грн.
На підставі ст. 625 ЦК України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з січня 2022 року по березень 2024 року в сумі 14 612,33 грн, а також 3% річних за загальний період прострочення з 03.01.2022 по 12.03.2024 у сумі 3 904,41 грн.
Вищевказане і є підставою звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду за для відновлення своїх порушених прав та інтересів.

5. Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 275 Господарського кодексу України відпуск енергії (електричної енергії, пару, гарячої і перегрітої води) без оформлення договору енергопостачання не допускається.
Укладання договору на постачання теплової енергії передбачено статтями   24, 25 Закону України «Про теплопостачання» та є обов`язковим для сторін на підставі закону.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укладати договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Цей обов`язок є невід`ємною частиною правової регламентації відносин між споживачем та постачальником теплової енергії.
Статтею 25 вказаного Закону, закріплено права та основні обов`язки споживача теплової енергії, яка містить обов`язок споживача на своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.
Згідно з ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» теплова енергія є складовою частиною житлово-комунальних послуг, що передбачає їх постачання за умовами договору, укладеного відповідно до вимог законодавства. Тобто, надання теплової енергії є предметом договору між споживачем і виконавцем послуг.
Відповідно до статей 12 та 14 зазначеного Закону, надання житлово-комунальних послуг повинно здійснюватися на договірних засадах. Це означає, що між споживачем та виконавцем має бути укладено договір, який визначає умови надання послуг, розмір оплати та інші істотні умови. Співвласники багатоквартирного будинку повинні самостійно вибирати модель організації договірних відносин, що може бути індивідуальним або колективним договором.
Договір, який укладається між споживачем та виконавцем житлово-комунальних послуг, є публічним. Публічний договір приєднання укладається, якщо протягом 30 днів з моменту опублікування тексту договору споживач не відмовився від укладання договору та не надав заперечення. У разі ненадання відповідних документів або заперечень вважається, що споживач приєднався до умов цього договору (п. 3 ст. 13 Закону).
До моменту прийняття співвласниками багатоквартирного будинку рішення щодо моделі організації договірних відносин, укладається публічний договір приєднання з кожним співвласником. Якщо протягом 30 днів з моменту опублікування договору співвласники не прийняли рішення, договір автоматично вважається укладеним з кожним з них.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 та змін до неї (постанова № 1022 від 08.09.2021), надання послуг з постачання теплової енергії здійснюється за умовами типового договору, який є публічним. Споживач має можливість приєднатися до цього договору протягом 30 днів з моменту його опублікування. Якщо ж протягом зазначеного часу не було надано відмови, договір вважається укладеним.
В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач протягом 30 днів повідомив позивача про свою відмову від укладання договору (внесення змін), а також заперечення чи протокол розбіжностей до нього.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідач посилається на те, що спірне нежитлове приміщення за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця В. Великого, будинок 3, приміщення 2, з 11.10.2007 було відключене від мереж централізованого опалення (у зв`язку з проведеною реконструкцією системи опалення тепловикористальні прибори відключені від системи опалення житлового будинку) і переведено на автономне опалення (тепловикористальні прибори підключені до системи опалення нежитлового приміщення - до газового котла).
Факт правомірності відключення відповідача від системи централізованого опалення будинку вже був предметом дослідження Господарського суду Дніпропетровської області під час розгляду справи № 904/2679/22 за позовом     АТ «Криворізька теплоцентраль» до ФОП Драгунової Ж.М. про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 03.10.2013 по 14.04.2021 у сумі 65 351,18 грн. 
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.05.2023, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.08.2023 у справі № 904/2679/22, встановлено правомірність відключення ФОП Драгунової Ж.М. від системи централізованого опалення.
Натомість, позивачем не надано жодного доказу в підтвердження повторного або самовільного приєднання до теплових мереж будинку. 
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, яка набрала законної сили, не підлягають повторному доказуванню в іншій справі за участю тих самих осіб, якщо інше не передбачено законом.
Отже позивачем не доведено приєднання відповідача до Типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії.
За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини щодо постачання теплової енергії до спірного нежитлового приміщення, яке на праві власності належить відповідачу.
Висновки місцевого господарського суду ґрунтуються на принципах змагальності, доказування та добросовісності у господарському процесі, а також важливості забезпечення змагальності в процесі, що вимагає від кожної зі сторін надання належних доказів для підтвердження своїх вимог чи заперечень.
Суд застосовує стандарт доказування «вірогідність доказів», який передбачає оцінку доказів у їх сукупності, розглядає лише ті докази, що відповідають предмету доказування, і на підставі наданих доказів визначає, чи є порушення прав і законних інтересів позивача.
У даному конкретному випадку, позивач не надав достатніх доказів, які б підтвердили правомірність вимог щодо стягнення боргу за спожиту теплову енергію з відповідача.
У даній справі суд прийшов до висновку, що докази, надані позивачем в підтвердження своїх позовних вимог, є менш вірогідними, ніж ті, що надав відповідач для спростування позовних вимог. Це стосується не тільки вимог щодо основного боргу, а й похідних вимог – пені, інфляційних втрат і 3% річних.
Враховуючи факт відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів в підтвердження укладання між сторонами відповідного договору на постачання теплової енергії, а також відсутності підписаних актів приймання-передачі теплової енергії, колегія суддів ЦАГС погоджується з судом першої інстанції, що позивач не довів правомірність вимоги щодо стягнення плати за абонентське обслуговування. Сума абонентської плати не була належним чином підтверджена, що також є підставою для відмови у задоволенні цієї вимоги.
Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позову щодо стягнення заборгованості за теплову енергію, пені, інфляційних втрат, 3% річних, а також плати за абонентське обслуговування через відсутність належних доказів і порушення основних правових норм господарського процесу.
З огляду на наведені обставини справи та за результатами аналізу аргументів апеляційної скарги, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з огляду на наступне.
Відповідач не надав належних доказів порушення процедури відключення від системи централізованого опалення відповідно до вимог нормативно-правових актів, зазначених у скарзі. Суд першої інстанції правильно виходив із того, що факт правомірного відключення Драгунової Ж.М. від системи централізованого опалення був предметом попереднього розгляду у справі № 904/2679/22, і вже встановлено правомірність таких дій судом, що набрало законної сили.
Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, які були вже встановлені у рішенні суду, що набрало законної сили, не підлягають повторному доказуванню у новій справі. Тому, незалежно від того, чи врахував суд у першій інстанції конкретні нормативно-правові акти, рішення попереднього судового розгляду є достатнім доказом правомірності відключення, що унеможливлює повторний розгляд цього питання.
Крім того, надання певних доказів щодо процедури відключення, на кшталт акту про відключення або інших документів, не є необхідним, оскільки наявність чи відсутність акта про відключення не є критичним фактором для вирішення питання щодо законності відключення, оскільки це питання вже було вирішено в межах попереднього судового рішення.
Доводи скаржника, що відключення відповідача від системи централізованого опалення без належного оформлення може порушити права інших мешканців будинку, колегія суддів відхиляє, оскільки факти порушення прав інших осіб не були підтверджені конкретними доказами. Відсутність доказів самовільного підключення і підтвердження правильності відключення відповідача виключає можливість того, що його відключення було здійснене з порушенням прав інших осіб.
Отже, доводи апеляційної скарги є безпідставними і не відповідають нормам матеріального та процесуального права. 
Суд першої інстанції правильно застосував норми законодавства і обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу слід відхилити.

6. Висновки за результатами апеляційного перегляду справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що скаржникові надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вказаних вище обставин, з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги  в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

7. Здійснення апеляційним судом розподілу судових витрат.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2024 у справі № 904/1596/24 – залишити без змін.
Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги по даній справі покласти на Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль».
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                      Ю.Б. Парусніков

Судді:                                                                                          Т.А. Верхогляд

 О.Г. Іванов