ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" травня 2025 р.           Справа№ 910/13643/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Коротун О.М.
суддів:            Майданевича А.Г. 
          Суліма  В.В. 
 
за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.,
за участю представників учасників справи:
від позивача: Герасимова Т.І. - адвокат, посвідчення № 000215; 
від відповідача: Левіна А.А. - адвокат, посвідчення № 271;
від третьої особи: Сокалюк Д.В. - в порядку самопредставництва;
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАРС"
на рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2025 (повний текст - 13.03.2025)
у справі № 910/13643/24 (суддя - Ярмак О.М.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАРС"
до Акціонерного товариства "УкрСиббанк"
за участю третьої особа на без самостійних вимог на стороні відповідача -Національний банк України 
про зобов`язання вчинити дії.
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст поданої заяви та рух справи
Товариство з обмеженою відповідальністю "АКВАРС" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "УкрСиббанк" (надалі - відповідач) з вимогою про зобов`язання Акціонерного товариства "УкрСиббанк" здійснити обмін російських рублів у сумі 2 600 000,00, що перебувають на розрахунковому рахунку ТОВ "АКВАРС" № НОМЕР_1 на гривню та зарахувати кошти на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ КБ "ПРИВАТБАНК".
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було подано заявку про обмін валют, яка була неправомірно відхилена відповідачем на підставі Постанови Правління Національного банку України № 18 від 24.02.2022 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану".
2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.03.2025 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАРС" відмовлено повністю. Судові витрати покладено на позивача.
3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду
Не погодившись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "АКВАРС" 02.04.2025 (через Електронний суд) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (була зареєстрована 03.04.2025), в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2025. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2025 скасувати та винести нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ «АКВАРС».
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАРС" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2025 у справі № 910/13643/24; призначено до розгляду в судовому засіданні вказану апеляційну скаргу на 20.05.2025. 
23.04.2025 від відповідача надійшов відповідно до ст. 263 ГПК України відзив на апеляційну скаргу, який було прийнято судом апеляційної інстанції. Разом з цим, до відзиву на апеляційну скаргу було долучено новий доказ, а саме: скріншот з офіційного сайту Банку, який просив долучити до матеріалів справи, поновивши строк на подання нового доказу. 
Щодо долучення нового доказу, суд апеляційної інстанції зазначає, що приписи частини третьої статті 269 ГПК України передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме: "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи". Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.
Тоді як відсутність обґрунтування, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції виключає можливість прийняття апеляційним господарським судом додаткових доказів у порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України (постанова Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 822/1736/18). А тому з урахуванням відсутності поважних причин неподання таких доказів до суду першої інстанції, враховуючи відсутність виняткового випадку в розумінні ст. 119, 269 ГПК УКраїни, суд апеляційної інстанції на підстав ст. 118, 269 ГПК України - залишив без розгляду новий доказ, здійснивши апеляційний перегляд рішення на підставі поданих до суду першої інстанції доказів, виходячи з меж апеляційного оскарження в розумінні ч. 1 ст. 269 ГПК України. 
В судове засідання 20.05.2025 з`явились представники позивача, відповідача та третьої особи на стороні відповідача. Представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового - про задоволення позову. Представники відповідача та третьої особи проти задоволення апеляційної скарги заперечили, просили залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. 
4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів
Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав.
Так, сторона в обґрунтування апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції зазначила, що підставою для відмови у задоволенні позовних вимог стали наступні висновки суду першої інстанції, що «АТ «УКРСИББАНК» має один кореспондентський рахунок у російських рублях НОМЕР_3 відкритий 23.10.2015 року у Публічному акціонерному товаристві «Росбанк», що підтверджується SWIFT-повідомленням (МТ-999) від банку та довідкою АТ «УКРСИББАНК» № 16-2-01/13485 від 29.11.2024».
При цьому, апелянт зазначив, що довідка від 29.11.2024, складена самим відповідачем, а не банком-кореспондентом, та не є довідкою із зазначенням повних реквізитів загально прийнятого зразка, що ставить під сумнів належність та допустимість вказаного доказу. Так, позивачу достовірно відомо про існування інших кореспондентських рахунків, адже ця інформація є у відкритому доступі, в тому числі на сайті відповідача.
Також апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказаний позивачем кореспондентський рахунок у російських рублях відкритий на ім`я АТ «УКРСИББАНК» 23.11.2022 було заблоковано на дебетові та кредитові операції, про що було повідомлено АТ «УКРСИББАНК» SWIFT-повідомленням (МТ-299). Тоді як згідно з банківською випискою МТ 950 в останнє рух коштів по кореспондентському рахунку НОМЕР_3 зафіксовано 02.11.2022.
Останню поточну виписку про операції, проведені по рахунку корпоративного клієнта на конкретний момент часу отримано 07.02.2024 року, зі змісту, якої вбачається, що сума операцій складає « 0», тобто жодного руху коштів по кореспондентському рахунку з моменту його блокування не відбувалося. Окрім того, скаржник зазначив, що банком отримано SWIFT-повідомлення (МТ 299), яким ПАТ «Росбанк» повідомив, що з 08.02.2024 зупиняє відправку МТ 942 по кореспондентському рахунку АТ «УКРСИББАНК», а також повідомив, що МТ940/МТ950 будуть направлятися лише в разі руху коштів по рахунку». Вказані SWIFT-повідомлення не мають ані відтисків печаток, підписів відправника, не мають належних реквізитів, які могли б підтвердити що ці роздруківки є належним та допустимим доказом. Крім того, вказані повідомлення не підтверджують факт наявності коштів на момент звернення позивача до відповідача із заявою про конвертацію.
Таким чином, апелянт зазначає, що в матеріалах справи немає жодного достовірного та достатнього доказу стверджувати про відсутність будь-якого руху коштів по кореспондентському рахунку у російських рублях НОМЕР_3, відкритому в ПАТ «Росбанк».
А тому позивач вважає, що повномасштабне вторгнення рф на територію України розпочалося 22.02.2022, при цьому відповідач продовжував працювати із банком країни агресора до 02.11.2022 та мав фінансові та партнерські взаємовідносини із ПАТ «Росбанк».
Тоді як, за доводами апелянта, відповідач, нехтуючи своїм обов`язком перед позивачем, який довірив свої кошти українському банку та розраховував на вчасні управлінські рішення та збереження активів, як вбачається з пояснень - втратив контроль над коштами, залишив їх країні агресору та надав можливість розвиватись та використовувати кошти позивача - російському банку, чим наніс непоправиму шкоду позивачу.  
Також апелянт зазначив, що відповідач зобов`язаний виконувати договірні зобов`язання перед клієнтом, а договір банківського рахунку передбачає, що кошти на рахунку позивача є його власністю, а відповідач повинен забезпечити можливість управління ними. Тому, враховуючи вищенаведене, на думку апелянта, рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та підлягає скасуванню з ухваленням нового - про задоволення позову повністю.
5. Узагальнений виклад позиції інших учасників апеляційного провадження
У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що повністю не погоджується із вимогами, викладеними в апеляційній скарзі, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з урахуванням наступного.
Так, відповідач зазначив, що приписами абзацу третього пункту 18 Прикінцевих положень Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено одну з умов, за виконання якої, банки мають право здійснити для клієнтів операції з продажу (обміну) російських рублів у безготівковій формі, а саме: банками-нерезидентами, в яких відкрито кореспондентські рахунки банків-резидентів у російських рублях та/або білоруських рублях, в односторонньому порядку прийнято рішення про конвертацію (обмін) російських рублів та/або білоруських рублів, які знаходяться на таких кореспондентських рахунках, на іншу валюту.
В АТ «УКРСИББАНК», як станом на момент звернення позивача із заявкою про обмін валют №2, так і на сьогоднішній день, - наведена умова відсутня, відповідно, у банку відсутня можливість здійснити для клієнтів операції з продажу (обміну) російських рублів. 
При цьому відповідач зазначив, що востаннє рух коштів по кореспондентському рахунку НОМЕР_3 зафіксовано 02.11.2022 року (нарахування відсотків на залишок на кінець періоду), що підтверджується отриманою банком випискою МТ 950.
Разом з цим, за доводами відповідача, відсутність будь-якого руху коштів по кореспондентському рахунку у російських рублях НОМЕР_3, відкритому в ПАТ «Росбанк» прямо вказує на те, що жодні рішення про конвертацію (обмін) російських рублів, які знаходяться на такому рахунку, на іншу валюту в односторонньому порядку ПАТ «Росбанк» не приймалися.
Таким чином, сторона вважає, що останній правомірно відхилив заявку ТОВ «АКВАРС» на обмін валют, зокрема, російських рублів, у зв`язку із відсутністю зазначених, зокрема, у абзаці третьому пункті 18 Прикінцевих положень Закону України «Про банки і банківську діяльність» умов та відповідно технічної можливості для проведення таких операцій. А тому відповідач просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити. 
Судом апеляційної інстанції було розглянуто та враховано всі додаткові пояснення та заперечення в порядку ст. 42 ГПК України лише в межах вимог та доводів апеляційної скарги, виходячи із положень ст. 269, 270 ГПК України. 
6. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи; обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначення відповідно до них правовідносин 
Як правомірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 20.12.2005 між з Акціонерним товариством "УкрСиббанк" (відповідач, банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АКВАРС" (позивач, клієнт») укладено договір банківського рахунку № 34414, за умовами якого банк відкриває клієнту поточний(-і) рахунок(-и) у національній та/або іноземній валюті для зберігання грошей та здійснення розрахунково-касового обслуговування клієнта за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов цього договору та вимог законодавства України.
Позивач має відкритий у АТ «УКРСИББАНК» розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 .
Станом на 24.02.2022 року на розрахунковому рахунку позивача знаходилися грошові кошти в російських рублях у сумі 2 600 000,00.
25.07.2024 позивачем подано заявку про обмін валют № 2, яка була відхилена банком на підставі постанови Правління Національного банку України «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» № 18 від 24.02.2022 (далі «ПП НБУ №18»).
16.09.2024 банком отримано від АТ «АКВАРС» претензію №14494, в якій позивач просив здійснити конвертацію (обміну) російських рублів у безготівковій формі.
У відповідь на претензію Банк повідомив, що станом на дату надання відповіді, у банка немає технічної можливості проводити операції у російських рублях через відсутність зазначених у пункті 18 Прикінцевих положень Закону України «Про банки і банківську діяльність» умов в банку та наявні інші обмеження, визначені Постановою Правлення НБУ №18 від 24.02.2022 року.
ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ
7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Приписами статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зі змістом зазначеної статті Цивільного кодексу України кореспондується норма частини 1 статті 193 Господарського кодексу України.
Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ, відповідальність за порушення ними валютного законодавства в Україні визначає Закон України "Про валюту і валютні операції".
У відповідності до вимог частин 1, 3 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.
Частинами 1, 3 статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.
Згідно зі змістом статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.
Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ, встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства в Україні визначає Закон України "Про валюту і валютні операції".
Разом з цим, правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ, встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства в Україні визначає Закон України "Про валюту і валютні операції".
У зв`язку з військовою агресію російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на 30 діб. У подальшому, строк дії воєнного стану неодноразово в установленому чинним законодавством порядку продовжувався, на момент перегляду рішення суду першої інстанції воєнний стан в Україні діє.
24.02.2022 постановою № 18 Правління Національного банку України "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" (далі - постанова НБУ №18) встановлено правила роботи банків з урахуванням обмежень, визначених цієї постановою.
Пунктом 2 постанови НБУ № 18 передбачено, що банкам забороняється проводити операції, що порушують визначені цією постановою обмеження, сприяють або можуть сприяти їх уникненню.
Так, пунктом 17 Постанови НБУ № 18 встановлено, що уповноваженим установам забороняється здійснювати будь-які валютні операції:
1) з використанням російських рублів та білоруських рублів;
2) учасником яких є юридична або фізична особа, яка має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в російській федерації або в Республіці Білорусь;
3) для виконання зобов`язань перед юридичними або фізичними особами, які мають місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в російській федерації або в Республіці Білорусь.
При цьому, відповідно до пункту 17-2 постанови НБУ № 18 заборони, визначені в пункті 17 цієї постанови, не поширюються на:
- переказ коштів (крім російських рублів та білоруських рублів) на спеціальний рахунок Національного банку України для збору коштів на підтримку Збройних сил України та або на рахунки Кабінету міністрів України, міністерств та інших державних органів України;
- переказ коштів (крім російських рублів та білоруських рублів) на рахунки резидентів у банках за операціями з експорту товарів, повернення коштів за операціями з імпорту товарів. У разі надходження коштів із-за кордону в російських рублях/білоруських рублях за такими операціями банку дозволяється здійснити обмін цих коштів на міжнародному валютному ринку на іншу валюту (крім російських рублів/білоруських рублів) для її подальшого зарахування на рахунки клієнта;
- переказ коштів (крім російських рублів та білоруських рублів) на території України з метою здійснення соціальних виплат, виплати заробітної плати, оплати комунальних послуг, сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів;
- переказ кошів (крім російських рублів та білоруських рублів) за валютними операціями фізичних осіб, зазначених у підпунктах 3 та 12 пункту 15 цієї постанови;
- операції із зарахування надходжень кошів (уключаючи надходження коштів у російських рублях/білоруських рублях) із-за кордону на кореспондентський рахунок банку, відкритий іншому банку на території України;
- переказ коштів на території України з рахунку юридичної/фізичної особи, яка має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) у російській федерації або в Республіці Білорусь [поточного, вкладного (депозитного) рахунку, рахунку умовного зберігання (ескроу), на інший власний поточний рахунок такої особи (крім кошів у російських рублях / білоруських рублях);
- операції з продажу на території України юридичною/фізичною особою, яка має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) у російській федерації або в Республіці Білорусь, безготівкової іноземної валюти, крім російських рублів та білоруських рублів;
- переказ на території України гривні з метою сплати банку комісій та інших платежів за здійснення банком операцій з надання банківських та інших фінансових послуг, а також гривні/іноземної валюти (крім російських рублів та білоруських рублів) з метою виконання власних зобов`язань за кредитними договорами (уключаючи проценти) перед банками.
При цьому, аналіз наведених положень чинного законодавства дає підстави стверджувати, що пункт 18 Закону України «Про банки і банківську діяльність» хоча тимчасово пом`якшив валютні обмеження для безготівкового продажу рублів та дозволив до 31 грудня 2024 року продати (обміняти) кошти клієнтів банків у російських та білоруських рублях, але за обов`язкового виконання визначених у такому пункті умов.
Таким чином, доводи позивача щодо незаконної відмови відповідачем у здійсненні обміну валют, зокрема наявних на розрахунковому рахунку Клієнта російських рублів, є необґрунтованими.
Крім того, приписами абзацу третього пункту 18 Прикінцевих положень Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено одну з умов, за виконання якої, банки мають право здійснити для клієнтів операції з продажу (обміну) російських рублів у безготівковій формі, а саме: банками-нерезидентами, в яких відкрито кореспондентські рахунки банків-резидентів у російських рублях та/або білоруських рублях, в односторонньому порядку прийнято рішення про конвертацію (обмін) російських рублів та/або білоруських рублів, які знаходяться на таких кореспондентських рахунках, на іншу валюту.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи та не спростовано скаржником, АТ «УКРСИББАНК» має один кореспондентський рахунок у російських рублях НОМЕР_3 відкритий 23.10.2015 року у Публічному акціонерному товаристві «Росбанк», що підтверджується SWIFT-повідомленням (МТ-999) від банку та довідкою АТ «УКРСИББАНК» № 16-2-01/13485 від 29.11.2024. Наведений кореспондентський рахунок у російських рублях відкритий на ім`я АТ «УКРСИББАНК» 23.11.2022 року було заблоковано на дебетові та кредитові операції, про що було повідомлено АТ «УКРСИББАНК» SWIFT-повідомленням (МТ-299) dsl ,fyre.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що згідно з банківською випискою МТ 950 в останнє рух коштів по кореспондентському рахунку НОМЕР_3 зафіксовано 02.11.2022 року.
В цій частині суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника про відсутність в матеріалів доказів того, що АТ «УКРСИББАНК» має один кореспондентський рахунок у російських рублях. Оскільки доказів протилежного позивачем в розумінні ст. 74, 76-79, 80, 86, 269 ГПК України надано не було. Разом з цим, сторона не була позбавлена права звернутись з відповідними адвокатськими запитами, тощо. 
Водночас, щодо доводів апелянта про те відповідач продовжив працювати із банком країни агресора до 02.11.2022 та мав фінансові та партнерські взаємовідносини із ПАТ «Росбанк», суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Так, дійсно згідно наданих відповідачем відомостей відкритий АТ «УКРСИББАНК» кореспондентський рахунок у російських рублях НОМЕР_3 в ПАТ «Росбанк» заблоковано 23.11.2022 року, остання операція по рахунку зафіксована 02.11.2022 року (МТ 950 від 02.11.2022 року, автоматичне зарахування відсотків). 
Натомість, в подальшому жодних операцій по кореспондентському рахунку не проводилося. Більше того, суд апеляційної інстанції в цій частині відхиляючи доводи скаржника про необґрунтовану відмову у здійсненні обмін валют, зазначає, що з відповідною заявкою про обмін позивач звернувся лише 25.07.2024, що підтверджується заявкою про обмін валют № 2. А тому доводи скаржника про можливість здійснення відповідачем операцій по рахунку після 02.11.2022 - відхиляються чудом апеляційної інстанції через необґрунтованість, оскільки між вказаними датами пройшло більше 1 року 8 місяців. 
Окрім вказаного, суд апеляційної інстанції зазначає, що указом Президента України № 235/2023 від 22.04.2023 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 22 квітня 2023 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», яким застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), зокрема, до юридичних осіб.
За приписами пункту 47 Додатку 2 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 22.04.2023 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 22.04.2023 року № 235/2023 до Публічного акціонерного товариства Росбанк застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) строком на десять років.
Таким чином, банком-нерезидентом, в якому АТ «УКРСИББАНК» відкрито кореспондентський рахунок в російський рублях, є ПАТ «Росбанк», до якого 22.04.2023 застосовано спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) відповідно до Закону України «Про санкції».
В цій частині також відхиляючи доводи скаржника, як безпідставні, суд апеляційної інстанції враховує письмові пояснення НБУ з посиланням на підпункт 10 пункту 17-2 Постанови № 18 (імплементовано норму, встановлену саме на рівні закону), так, вказаний пункт 18 розділу VII Закону про банки визначає обов`язкові умови, за яких дозволяється здійснення банками для клієнтів операцій з продажу (обміну) російських рублів та/або білоруських рублів у безготівковій формі.
Такі операції здійснюються за умов, що банками-нерезидентами, в яких відкрито кореспондентські рахунки банків-резидентів у російських рублях та/або білоруських рублях, в односторонньому порядку прийнято рішення про конвертацію (обмін) російських рублів та/або білоруських рублів, які знаходяться на таких кореспондентських рахунках, на іншу валюту; зазначеними банками-нерезидентами не можуть бути банки-резиденти російської федерації/республіки білорусь та/або банки, до яких застосовано спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) відповідно до Закону України «Про санкції» (далі - Закон про санкції).
Тобто, можливість здійснення банком обміну російських рублів та/або білоруських рублів у безготівковій залежить від наявності вказаних вище умов. Окрім цього, НБУ також зазначило, що ініціатива прийняття рішення про конвертацію (обмін) на іншу валюту російських рублів, які розміщені на кореспондентському рахунку українського банку, відкритому у банку-нерезиденті, має належати не українському банку, а тому банку-нерезиденту, в якому український банк має кореспондентський рахунок у російських рублях.
Таким чином, фактично регулятором було підтверджено, що процес обміну валют фактично залежить не лише від волевиявлення банку-резиденту (відповідача), а тому банку-нерезиденту, в якому український банк має кореспондентський рахунок у російських рублях. З урахуванням зупинення будь-яких банківських операцій, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника про небажання відповідача виконувати умови банківського договору, оскільки на сьогодні така можливість відсутня. Тоді як доказів звернення позивача до відповідача в період до 02.11.2022 (в період здійснення операцій) чи до встановлення заборони в 2023 доказів надано не було. А тому доводи скаржника про фактичне доведення його до банкрутства через блокування коштів - відхиляється судом, оскільки частково через бездіяльність і самого позивача, в тому числі, виникли вказані правові наслідки. 
З урахуванням наведеного, доводи апелянта в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції на підставі та в розумінні ст. 74, 76, 80, 86, 269 ГПК України. 
8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).
Таким чином, на підставі ст.  2, 74-76, 86, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст.  275, ст.  276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
9. Судові витрати
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, понесений скаржником судовий збір за розгляд справи як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції покладається на нього в порядку ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, ст. 275, 276, ст. 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,
УХВАЛИВ
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАРС" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2025 у справі № 910/13643/24  - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2025 у справі № 910/13643/24 - залишити без змін.
3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.
4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 287 - 289 ГПК України.
Повний текст постанови складено 29.05.2025.

Головуючий суддя                                                            О.М. Коротун 

Судді                                                                                А.Г. Майданевич

                                                                                В.В. Сулім