УХВАЛА
01 травня 2025 року
м. Київ
справа № 454/910/13-к
провадження № 51-6703во18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши заяву ОСОБА_4 про виправлення описки в постанові Верховного Суду від 11 березня 2025 року,
установив:
Суддя Сокальського районного суду Львівської області ухвалою від 
09 жовтня 2024 року відмовив у відкритті провадження за заявою  ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 16 квітня 2013 року. 
Не погоджуючись з указаним рішенням, ОСОБА_4 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 06 листопада 2024 року апеляційну скаргу  ОСОБА_4  залишив без задоволення, а ухвалу судді від 09 жовтня 2024 року
- без змін.
ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просив скасувати зазначені вище судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Верховний Суд постановою від 11 березня 2025 року касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_4  на ухвалу судді Сокальського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року закрив.
ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції із заявою про виправлення описки у зазначеній вище постанові Верховного Суду. На думку заявника, в рішенні  Верховного Суду від 11 березня 2025 року (справа № 454/910/13-к, провадження 
№ 51-6703км18) допущено описку, адже оскаржувану ухвалу Сокальського районного суду Львівської області постановив суддя, а не слідчий суддя.
Учасникам судового провадження було повідомлено про час та місце розгляду заяви. Клопотань про відкладення розгляду не надходило.
Перевіривши доводи, викладені в заяві, і наявні в матеріалах провадження документи, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Суд, який ухвалив рішення, після його проголошення не має права його змінити або скасувати.
Опискою вважається зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) помилка, допущена під час письмово-вербального викладу судового рішення, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації (помилка у правописі, у розділових знаках тощо), що мають вплив на зміст судового рішення і його виконання. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер, до них належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань речей, предметів, майна, зазначення дат і строків.
Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють тексту судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне уживання  розділових знаків, помилкове відмінювання слів, використання русизмів 
і діалектизмів тощо.
Очевидною арифметичною помилкою визнається помилка в результаті підрахунку: пропущення цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв`язку із використанням несправної техніки. Не є арифметичною помилкою, а отже, не може бути виправлене в порядку, передбаченому цією статтею, застосування неправильних методик підрахунку, а так само застосування неправильних вихідних даних для проведення арифметичних обчислень.
Таким чином, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторони, прізвища особи тощо), проте в жодному випадку не дозволяється під виглядом виправлення недоліків судового рішення вносити будь-які зміни до його змісту, зокрема змінювати висновки та мотиви судового рішення.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження,  ОСОБА_4 звертався до касаційного суду зі скаргою про скасування ухвали судді Сокальського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2024 року, якою суддя відмовив у відкритті провадження за його заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 
16 квітня 2013 року, та ухвали Львівського апеляційного суду від 06 листопада 
2024 року, постановленої за результатами розгляду його апеляційної скарги на вказану ухвалу слідчого судді, з підстав того, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2024 року ч. 1 ст. 459 КПК України не містить заборони перегляду за нововиявленими обставинами ухвал слідчих суддів, що набрали законної сили.
У зв`язку з тим, що з ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 
09 жовтня 2024 року, видно, що це судове рішення постановлено суддею 
ОСОБА_5 , а тому головуючий суддя колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду 08 січня 2025 року направив запит до Сокальського районного суду Львівської області з метою отримання інформації про те, чи обиралася суддя ОСОБА_5 як слідчий суддя зборами суддів Сокальського районного суду Львівської області станом на 
09 жовтня 2024 року.
21 січня 2025 року із Сокальського районного суду Львівської області надійшла інформація про те, що згідно з протоколом зборів суддів від 04 листопада 
2021 року № 5 суддя ОСОБА_5 була обрана як слідчий суддя терміном 3 роки.
Логічно зробити висновок, що касатор порушував питання про перегляд касаційним судом ухвали слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2024 року та ухвали Львівського апеляційного суду від
06 листопада 2024 року, постановленої за результатами розгляду його апеляційної скарги на вказану ухвалу слідчого судді, оскільки колегія суддів установила, що оскаржувану ухвалу Сокальського районного суду Львівської області постановив слідчий суддя.
При цьому в касаційній скарзі ОСОБА_4 обґрунтовував можливість перегляду за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді з посиланням на Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2024 року. 
Колегія суддів у своєму рішенні акцентувала, що касатор порушує питання про перегляд касаційним судом ухвали слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2024 року та ухвали Львівського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року, яка постановлена за результатами розгляду його апеляційної скарги на вказану ухвалу слідчого судді, однак згідно з ч. 4 ст. 424 КПК України ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.
У підсумку, ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2024 року постановив слідчий суддя, а не суддя, як зазначено в цій ухвалі, а тому внесення виправлень у судове рішення має здійснюватися в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 379 КПК України, судом, який прийняв відповідне рішення.
З огляду на викладене колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 11 березня 
2025 року.
Керуючись статтями 379, 441 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_4 про виправлення описки в постанові Верховного Суду від 11 березня 2025 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                             ОСОБА_3