ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" травня 2025 р.           Справа№ 910/12633/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ткаченка Б.О.
суддів:            Гаврилюка  О.М. 
          Суліма  В.В. 
 
за участю секретаря судового засідання Мовчан А.Б.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 01.05.2025:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Гарантований покупець"
на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2025
у справі №910/12633/24 (суддя - Павленко Є.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Зелена енергія Черкащини"
до відповідача Державного підприємства "Гарантований покупець"

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю "Зелена енергія Черкащини" (далі - позивач, Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" (далі - відповідач, Підприємство, скаржник) про стягнення 4 017 512,52 грн заборгованості за договором про надання послуги із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії від 20 лютого 2024 року № 2027/07/24, з яких: 3 949 858,70 грн - основна заборгованість, 24 753,11 грн - три проценти річних, 42 900,71 грн - інфляційні втрати, посилаючись неналежне виконання відповідачем умов вказаного правочину.
Звертаючись до суду з даним позовом, Товариство зазначало про порушення Підприємством своїх зобов`язань за договором у частині повної та своєчасної оплати наданих ним послуг. На дату звернення Товариства до суду з цим позовом загальний розмір заборгованості Підприємства з придбаних відповідачем послуг за механізмом ринкової премії у спірний період становив 3 949 858,70 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.01.2025 у справі №910/12633/24 позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Зелена енергія Черкащини" 3 538 304 грн 52 коп. основного боргу, 24 753 грн 11 коп. трьох процентів річних, 42 900 грн 71 коп. інфляційних втрат та 43 271 грн 50 коп. судового збору. Провадження у справі в частині стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Зелена енергія Черкащини" 411 554 грн 18 коп. основного боргу закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору.
Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що сума основного боргу відповідача за актами приймання-передачі наданих послуг за період з лютого 2024 року по серпень 2024 року, яка загалом складає 3 538 304,52 грн, підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем.
Також судом першої інстанції вказано, що у свою чергу, повідомлення Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 не є належним та допустимим доказом, що підтверджує наявність обставин непереборної сили, оскільки у ньому не зазначено, яким чином відповідні форс-мажорні обставини впливають на спірне зобов`язання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись з прийнятим рішенням, Державне підприємство "Гарантований покупець" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2025 у справі №910/12633/24 повністю та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю, судові витрати покласти на позивача.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, яка є джерелом фінансування придбання послуги за механізмом ринкової премії, наданої Підприємству у спірний період, регулятором не затверджувався, що унеможливлює здійснення відповідачем розрахунку з Товариством відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" (далі - Закон) та Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затверджений постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року № 641 (далі - Порядок). Відтак, у відповідача не настав строк розрахунків за надані Товариством послуги, у зв`язку з чим позовні вимоги останнього є передчасними. 

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
20.03.2025 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відпповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.
Узагальнені доводи відзиву зводяться до того, що, навіть якщо Регулятор (НКРЕКП) затвердив розмір вартості послуги за механізмом ринкової премії пізніше, ніж передбачено строками оплати в договорі та Порядку, це не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату наданих Послуг у встановлені строки. Договірні зобов`язання та норми чинного законодавства не пов`язують виконання відповідачем своїх платіжних зобов`язань із датою затвердження Регулятором вартості послуги.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті 
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Гаврилюка О.М, Суліма В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2025 апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2025 у справі №910/12633/24 - залишено без руху, роз`яснено право на усунення недоліків апеляційної скарги. 
11.03.2025 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Державного підприємства "Гарантований покупець" надійшла заява про усунення недоліків із доказами сплати судового збору, до якої долучено квитанцію про сплату судового збору, з якої вбачається, що апелянтом сплачено судовий збір у визначеному судом розмірі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2025 у справі №910/12633/24. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2025 у справі №910/12633/24 у судове засідання 01.05.2025.

Позиції учасників справи, явка представників сторін у судове засідання та розгляд клопотання
Представники позивача та відповідача з`явилися у судове засідання 01.05.2025 та надали свої пояснення по суті апеляційної скарги.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, постановами НКРЕКП від 14.01.2020 № 107 та від 24.01.2020 № 216 видано Товариству ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва енергії у межах місць провадження господарської діяльності з виробництва енергії та встановлено "зелений" тариф на електричну енергію, вироблену позивачем на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії, до 1 січня 2030 року.
20.02.2024 між Підприємством та Товариством укладено договір про надання послуги із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії № 2027/07/24, за умовами якого останнє зобов`язалося надавати за механізмом ринкової премії, а Підприємство - купувати, послугу із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України, у тому числі Порядку.
Вищевказаний правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.
Згідно з пунктами 2.2. та 2.3. договору придбання послуги Підприємством за механізмом ринкової премії здійснюється за цим правочином. Вартість послуги визначається відповідно до Закону й Порядку та сплачується Підприємством за механізмом ринкової премії або переможцем аукціону у випадках, визначених цим договором, Законом та Порядком.
Пунктом 3.1. вказаного правочину передбачено, що розрахунок вартості послуги здійснюється Підприємством відповідно до Порядку на підставі погодинних даних щодо обсягу відпущеної електричної енергії генеруючою одиницею, наданих адміністратором комерційного обліку, даних оператора ринку про середньозважені значення індексів ціни на ринку "на добу наперед" для періоду базового навантаження за розрахунковий період (місяць) та місяць, який йому передує, середньозважених цін на ринку "на добу наперед" за відповідну годину за розрахунковий місяць та місяць, який йому передує, даних організатора електронного аукціону про середньозважені значення індексів ціни за двосторонніми договорами, що укладаються на виконання пунктів 6 і 6-1 частини 2 статті 66 Закону, крім договорів, що укладаються для виконання спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії та договорів купівлі-продажу електричної енергії, укладених за результатами проведення електронного аукціону у формі спеціальної сесії за розрахунковий період (місяць) та місяць, який йому передує, для періоду базового навантаження, а також даних оператора системи передачі (далі - ОСП) щодо обсягів проданої за двосторонніми договорами, на ринку "на добу наперед", на внутрішньодобовому ринку у кожному розрахунковому періоді (годині), кожною генеруючою одиницею продавця за механізмом ринкової премії.
Оплата послуги здійснюється виключно грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок відповідної сторони цього договору, з урахуванням ПДВ. Форма акта приймання-передачі наданих послуг за механізмом ринкової премії, що сплачується Підприємством, визначена в додатку № 1 до цього договору, а форма акта коригування до акта приймання-передачі наданих послуг за механізмом ринкової премії - у додатку № 2. Оплата вартості послуги здійснюються у порядку та строки, передбачені Порядком (пункти 3.2. та 3.3. договору).
Відповідно до підпункту 3 пункту 4.4. вказаного правочину Підприємство зобов`язане своєчасно та у повному обсязі здійснювати оплату вартості послуг.
За умовами пункту 10.1. договору для виробників за "зеленим" тарифом цей правочин набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє на строк дії такого тарифу.
Відповідно до пункту 12.14. Порядку (у редакції постанови НКРЕКП від 24.01.2024 № 178) гарантований покупець не пізніше 5-го календарного дня місяця, наступного за розрахунковим, здійснює розрахунок вартості послуги за механізмом ринкової премії у розрахунковому місяці та направляє продавцям за механізмом ринкової премії підписані зі своєї сторони два примірники акта приймання-передачі послуги за механізмом ринкової премії.
Пунктом 12.15. Порядку передбачено, що після отримання акта приймання-передачі послуги за механізмом ринкової премії продавець за механізмом ринкової премії у дводенний строк направляє гарантованому покупцю примірник акта приймання-передачі послуги за механізмом ринкової премії, підписаний зі своєї сторони уповноваженою особою із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису. Гарантований покупець упродовж двох днів з дня отримання акта приймання-передачі послуги за механізмом ринкової премії підписує його із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису та надсилає продавцю за механізмом ринкової премії.
Гарантований покупець щомісяця не пізніше 25-го календарного дня місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), здійснює 100% оплату вартості послуги за механізмом ринкової премії, що надається продавцями за механізмом ринкової премії (пункт 12.20. Порядку).
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем у період з лютого 2024 року по серпень 2024 року було надано, а відповідачем прийнято послуги за механізмом ринкової премії на загальну суму 3 949 858,70 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів приймання-передачі наданих послуг: за лютий 2024 року - від 29.02.2024 на суму 68 100,25 грн, за березень 2024 року - від 31.03.2024 на суму 343 453,93 грн, за квітень 2024 року - від 30.04.2024 на суму 705 291,88 грн, за травень 2024 року - від 31.05.2024 на суму 837 707,46 грн, за червень 2024 року - від 30.06.2024 на суму 666 208,18 грн, за липень 2024 року - від 31.07.2024 на суму 770 466,84 грн та за серпень 2024 року - від 31.08.2024 на суму 558 630,16 грн.
Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за спірним договором також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення Товариством умов даної угоди.
Звертаючись до суду з даним позовом, Товариство зазначало про порушення Підприємством своїх зобов`язань за договором у частині повної та своєчасної оплати наданих ним послуг. На дату звернення Товариства до суду з цим позовом загальний розмір заборгованості Підприємства з придбаних відповідачем послуг за механізмом ринкової премії у спірний період становив 3 949 858,70 грн.
Разом із цим, пунктом 2 частини 1 статті 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі в разі відсутності предмету спору.
Під час розгляду даної справи по суті відповідачем у добровільному порядку була сплачена на рахунок позивача сума спірної основної заборгованості в загальному розмірі 411 554,18 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних інструкцій від 24 грудня 2024 року: № 431 808 - на суму 68 100,25 грн, № 431 835 - на суму 343 453,93 грн.
Оскільки судом встановлено, що Підприємство під час розгляду даної справи частково погасило суму спірної основної заборгованості в загальному розмірі 411 554,18 грн, що свідчить про відсутність предмету спору у частині зазначеної суми боргу, судом першої інстанції провадження у справі в частині цих вимог закрито на підставі вищевказаної норми.

Межі, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови 
Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно з частиною 1 статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. 
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Щодо доводів скаржника про те, що строк оплати наданих позивачем послуг не настав, з огляду на положення пункту 12 частини 9 статті 65 Закону, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до вказаної норми вищезазначеної статті Закону Підприємство зобов`язане здійснювати своєчасно та в повному обсязі оплату затвердженої регулятором послуги за механізмом ринкової премії, що надається виробниками, яким встановлено "зелений" тариф або які за результатами аукціону набули право на підтримку.
Пунктом 12.19. Порядку передбачено, що гарантований покупець не пізніше 18-го календарного дня місяця, наступного за  розрахунковим, забезпечує подання Регулятору для затвердження розміру вартості послуги за механізмом ринкової премії, погодженого ОСП.
17.07.2024 НКРЕКП було прийнято постанову № 1331, якою затверджено розмір вартості послуги за механізмом ринкової премії, придбаної Підприємством: у лютому 2024 року - в розмірі 880,93145 тис. грн (без ПДВ); у березні 2024 року - в розмірі 13 229,07322 тис. грн (без ПДВ); у квітні 2024 року - в розмірі 39 561,61345 тис. грн (без ПДВ); у травні 2024 року - в розмірі 52 352,08214 тис. грн (без ПДВ).
Колегія суддів, відхиляючи доводи апеляційної скарги констатує, що ні умовами договору, ані положеннями Порядку не передбачено того, що оплата послуг із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії здійснюється саме з дати затвердження Регулятором розміру вартості цієї послуги. 
Натомість, абзацом 2 пункту 3.3. договору сторони чітко визначили, що оплата вартості послуги здійснюються у порядку та строки, передбачені Порядком.
Пункт 12.20. Порядку визначає присічний строк оплати Підприємцем послуг за механізмом ринкової премії - не пізніше 25 календарного дня місяця, наступного за розрахунковим, у розмірі 100 % оплати вартості таких послуг.
При цьому, як доречно зазанчено судом першої інстанції, що у своїх заявах по суті справи відповідач/скаржник не заперечував проти визначеної в актах вартості наданих послуг, а лише вказував на ненастання строку їх оплати.
Більш того, відповідачем не доведено жодними належними та допустимими доказами того, що внаслідок затвердження Регулятором розміру вартості послуги за механізмом ринкової премії, придбаної Підприємством, розмір вартості наданих послуг за договором зазнав змін (у бік зменшення або збільшення). 
У свою чергу, умовами спірного договору прямо передбачено, що вартість наданих за ним послуг визначається саме в актах приймання-передачі наданих послуг, які є невід`ємною частиною договору.
Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Доказів визнання в установленому законом порядку укладеного між сторонами договору або його окремих положень недійсними матеріали справи не містять і сторонами надані не були.
Відтак, колегія суддів констатує, що строк виконання Підприємством своїх зобов`язань за договором у частині оплати наданих у спірний період послуг настав.
Враховуючи те, що сума основного боргу відповідача за актами приймання-передачі наданих послуг за період з лютого 2024 року по серпень 2024 року, яка загалом складає 3 538 304,52 грн, підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд першої інстанції дійшов цілком правомірного висновку про законність та обґрунтованість вимоги позивача до Підприємства в частині стягнення з останнього вказаної суми основного боргу, а відтак позов у цій частині підлягає задоволенню.
Крім того, Товариство просило стягнути з відповідача три проценти річних у загальному розмірі 24 753,11 грн та 42 900,71 грн інфляційних втрат, нарахованих на відповідні суми боргу за загальний період прострочення з 26.03.2024 по 27.09.2024.
Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Колегія суддів перевіривши наданий позивачем розрахунок, зазначає, що він є арифметично вірний та обгрунтований, а тому заявлені Підприємством до стягнення розміри трьох процентів річних та інфляційних втрат відповідають вимогам чинного законодавства, у звязку із чим суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача вказаних сум також підлягають задоволенню.
Клопотання відповідача про зменшення розміру трьох процентів річних та інфляційних втрат, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 ЦК України, не підлягає задоволенню, оскільки останні не є штрафною санкцією, а входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 в справі № 703/2718/16-ц.
Три проценти річних та інфляційні втрати не відносяться до неустойки, а тому до цих компенсаційних виплат не застосовуються положення статтей 233 ГК України, 551 ЦК України, на які посилався відповідач у своєму відзиві на позовну заяву.
Щодо доводів відповідача щодо наявності підстав для звільнення його від відповідальності за невиконання своїх зобов`язань за договором, у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини 1 статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
За змістом частини 2 статті 218 ГК України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.
Таким чином, для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно з вищенаведеними нормами особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: наявність обставин непереборної сили; їх надзвичайний характер; неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками.
Окрім того, повинен бути наявний елемент неможливості переборення особою перешкоди або її наслідків (альтернативне виконання). Відтак, для звільнення від відповідальності сторона також повинна довести неможливість альтернативного виконання зобов`язання.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 01.10.2020 у справі № 904/5610/19.
Разом із цим, за умовами пунктів 6.1.- 6.4. договору обставинами непереборної сили є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись, ворожі атаки, військове ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, що спричиняють неможливість виконання однією зі сторін зобов`язань за договором. При настанні обставин непереборної сили сторони звільняються від виконання зобов`язань за цим договором на термін дії обставин непереборної сили й усунення їх наслідків. Наявність обставин непереборної сили підтверджується відповідним документом Торгово-промислової палати України або її територіальних підрозділів відповідно до законодавства. Потерпіла сторона негайно надсилає будь-яким доступним засобом зв`язку повідомлення другій стороні про подію, що оголошується обставиною непереборної сили, і якомога швидше подає інформацію про вжиті заходи щодо усунення наслідків цієї події.
Частиною 1 статті 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Отже, тільки відповідний сертифікат торгово-промислової палати є документом, який підтверджує виникнення форс-мажорних обставин та строк їх дії.
Проте, у порушення приписів чинного законодавства та умов договору, на підтвердження форс-мажорних обставин відповідач не надав відповідного документа.
У свою чергу, колегія суддів зазнчає, що повідомлення Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 не є належним та допустимим доказом, що підтверджує наявність обставин непереборної сили, оскільки у ньому не зазначено, яким чином відповідні форс-мажорні обставини впливають на спірне зобов`язання.
Крім того, судом встановлено, що всупереч вищезазначених пунктів договору в матеріалах даної справи відсутні будь-які докази повідомлення позивача у визначеному цим правочином порядку про настання форс-мажорних обставин, на які посилався відповідач у своєму відзиві.
За таких обставин, доводи відповідача про настання форс-мажорних обставин є необґрунтованими.
Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваних рішень в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених у апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.     
Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.  (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.  Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скаргзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2025 у справі №910/12633/24, за наведених скаржником доводів та в межах апеляційної скарги. 

Розподіл судових витрат
Судовий збір розподіляється відповідно до вимог  статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2025 у справі №910/12633/24 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2025 у справі №910/12633/24 - залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Державним підприємством "Гарантований покупець".
4. Матеріали справи №910/12633/24 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст складено та підписано 14.05.2025.

Головуючий суддя                                                            Б.О. Ткаченко 

Судді                                                                                О.М. Гаврилюк

                                                                                В.В. Сулім