УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/17147/24                 Головуючий у 1-й інст. Чішман Л. М. 
Категорія 39                    Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Коломієць О.С.
суддів Григорусь Н.Й., Талько О.Б.
розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №295/17147/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором 
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 
на рішення  Богунського районного суду м. Житомира від 20 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді Чішман Л.М. 
встановив:
У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»(далі – ТОВ «Юніт Капітал») звернулось до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.10.2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір №7228939147 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. 
Вказувало, що відповідач добровільно за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт товариства - www.moneyveo.ua, обрав для себе бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначив свої персональні дані, в тому числі і банківську картку, на яку в подальшому отримав грошові кошти, пройшов декілька етапів підтвердження наміру вступити у договірні відносини з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та уклав кредитний договір без зовнішнього примусу. Звертає увагу на те, що кредитний договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор було направлено позичальнику на номер мобільного телефону, вказаний ним в заявці на отримання грошових коштів, одноразовий персональний ідентифікатор було введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, після чого відповідач натиснув кнопку «Так», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відразу після вчинення дій, товариством було перераховано грошові кошти в сумі 16 000,00 грн. на банківську карту № НОМЕР_1 , що належить відповідачу, що в свою чергу слугує доказом того, що відповідач прийняв пропозицію ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога».
Стверджує, що в подальшому сторони дійшли згоди щодо надання кредитних коштів на умовах строковості, зворотності, платності. Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору. Вказує, що первісним кредитором були виконанні зобов`язання в повному обсязі та надано відповідачу кредит.
Зазначає, що 28.11.2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого було продовжено, за умовами якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за спірним кредитним договором. Вказує, що 30.10.2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №30/1023-01, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №442291353.
30.09.2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №3009/24, відповідно до умов якого позивач набув права вимоги до відповідача за спірним кредитним договором, у загальному розмірі 53 420,03 грн.
Посилаючись на вищевказані обставини, просило стягнути з  ОСОБА_1  на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №728939147 від 29.10.2021 року у розмірі 53 420,03 грн., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20 лютого 2025 рокуу задоволенні позову ТОВ «Юніт Капітал» відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішення суду, ТОВ «Юніт Капітал» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що помилковим є висновок суду першої інстанції про те, позивач не набув права вимоги до відповідача, оскільки договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, який укладений між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», передбачено відступлення права вимоги, яке виникне в майбутньому, а тому вважає, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги. Крім того зазначає, що сутність договору факторингу №28/1118-01 полягає не у відсутності права вимоги за конкретним кредитним договором, а у відступленні права вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, оскільки реєстр прав вимоги № 171 від 01.02.2022 року укладено в момент дії договору факторингу, а також після укладення кредитного договору №728939147 від 29.10.2021 року, тому до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло наявне право вимоги, перехід якого узгоджується з договором та законодавством. Також звертає увагу, що вищевказаний договір факторингу у встановленому законом порядку не визнавався недійсним та не є предметом у даній справі. Зазначає, що позивачем надано суду належні та допустимі докази, а саме конкретні, індивідуалізовані документи, а не просто бланки чи шаблони, які підтверджують факт переходу права вимоги за договором факторингу та містять всю необхідну інформацію для ідентифікації відповідача та визначення обсягу вимог. При цьому відсутність доказів на підтвердження оплати за договором факторингу від 28 листопада 2018 року, від 30 жовтня 2023 року та від 30 вересня 2024 року з урахуванням встановлених фактичних обставин даної справи, не спростовує факт набуття позивачем права вимоги за кредитним договором відповідача. 
Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та їх вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав. 
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №728939147, що був укладений 29 жовтня 2021 року, від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», відповідно від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», відповідно, та від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал».
Такий висновок суду є вірним, виходячи з наступного. 
Судом під час розгляду справи встановлено, що 29.10.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №728939147 (зворот а.с.12-15).
Відповідно до п.1.1. кредитного договору товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на суму 16 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
Пунктом 1.7 договору визначено, що кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період), а саме до 28.11.2021 року.
Відповідно до п. 1.9 договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку:
виключно на період строку, визначеного в п. 1.7. договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 605,90% річних, що становить 1,66% від суми кредиту за кожен день користування ним (п.1.9.1 договору);
за умови продовження строк дисконтного періоду, на умовах п.1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.7 Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою 605,90% річних, що становить 1,66% від суми кредиту за кожен день користування ним (п.1.9.1 договору).
Якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8. договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовується правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 722, 70 % річних, що становить 1, 98 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним (п. 1.9.3. договору).
На підтвердження укладання між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договору № 728939147 від 29.10.2021 року позивачем надано суду заявку на отримання грошових коштів в кредит від 23.10.2021 року, в якій відповідач зазначив номер картки для перерахунку грошових коштів: 5355-57XX-XXXX-6050 (а.с.23), довідку щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», де зазначено одноразовий ідентифікатор (а.с.24), платіжне доручення від 29.10.2021 року про переказ коштів і зарахування на платіжну картку 5355-57XX-XXXX-6050 на суму 16 000,00 грн. (а.с.34), Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукт «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.16-22).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вищевказані обставини підтверджують факт укладення між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1  кредитного договору №728939147 від 29.10.2021 року.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб) а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
У відповідності до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу має бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.
Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.
Позивач у позовній заяві вказує, що 28.11.2018 року між TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (а.с.37-40).
28.11.2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року (а.с.43). При цьому інші умови договору залишилися без змін.
31.12.2020 року між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року (а.с.44-47). В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01.
31.12.2021 року сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року (а.с.49). При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.
31.12.2022 року сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року (а.с.50). При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.
Відповідно до умов Договору факторингу №28/1118-01 (з урахуванням додаткових угод) до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №728939147 від 29.10.2021 року.
Відповідно до реєстру прав вимог №171 від 01.02.2022 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 15 999,80 грн. (а.с.52-53).
При цьому, матеріали справи не містять документів, які підтверджують перехід права вимоги відносно боржника ОСОБА_1 від TOB «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», а саме документів на підтвердження сплати Фактором грошових коштів за договором Факторингу.
Так, згідно копії Додаткової угоди №26 від 31.12.2020 року, укладеної між TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до Договору факторингу №28/1118-01, в останній сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції.
Відповідно до п.2.1. Додаткової угоди, згідно умов цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.
Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення Прав вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання Клієнта перед Фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржника на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання Боржника. Разом з Правом вимоги до Фактора переходять всі інші права Клієнта за Кредитним договором. У випадку укладення Сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимог, кожен наступний Реєстр прав вимог є самостійним Додатком, та не замінює попередній (п.2.2 Додаткової угоди).
Розмір оплати послуг Фактора за надання фінансування Клієнту за цим Договором за кожен Реєстр прав вимоги становить 100,00 грн. (ціна продажу), що сплачуються Клієнтом протягом 5 банківських днів з дати складання кожного Реєстру прав вимог на банківський рахунок Фактора, зазначений у відповідному пункті цього Договору (п.2.3. Додаткової угоди).
Згідно п. 3.1.2, п.3.2.3. фінансування - належна до сплати Клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстру прав вимог, сплачується Фактором в порядку, погодженому Сторонами у відповідному Реєстр вимоги». Фінансування сплачується Фактором на банківський рахунок Клієнта, зазначений у розділі 13 Договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок Клієнта.
Наявне право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстр вимоги, по формі, встановленій у відповідному Додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі за відповідним Реєстром права вимоги. (п. 4.1., п. 4.2. Додаткової угоди).
Однак, доказів про виконання Фактором зобов`язань щодо передачі грошових коштів Клієнту на підтвердження обставин здійснення повної оплати за зазначеним договором факторингу №28/1118-01, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання фактором своїх зобов`язань за договором суду позивачем не надано.
Позивач зазначив, що в подальшому за договором факторингу від № 30/1023-01 від 30.10.2023року (а.с.54-56) право вимоги за кредитним договором №728939147 від 29.10.2021 року перейшло від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Онлайн Фінанс», а від останнього до ТОВ «Юніт Капітал» за договором факторингу №3009/24 від 30.09.2024 року (а.с.61-64).
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів про виконання Фактором (ТОВ «Онлайн Фінанс») зобов`язань щодо передачі грошових коштів Клієнту (ТОВ «Таліон Плюс») на підтвердження обставин здійснення повної оплати за означеним договором факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023 року (розділ 2), тобто доказів, які б підтверджували належність виконання фактором своїх зобов`язань за договором суду позивачем не надано.
Крім цього, з перелічених договорів факторингу неможливо встановити факт передачі прав вимоги за кредитним договором №728939147 від 29.10.2021 року, оскільки ні самі договори, ні додатки до них (реєстри прав вимог, форми повідомлення боржника за кредитним договором, форми актів повернення права вимоги та інші), не місять такої інформації. Окремо суд звертає увагу на додатки до таких договорів факторингу (форм реєстру прав вимоги, форм повідомлення боржника за кредитним договором, форм актів повернення права вимоги), які хоча і є підписаними сторонами таких договорів, однак не містять жодних ідентифікуючих чи будь-яких інших посилань на докази, що стосуються кредитного договору №728939147 від 29.10.2021 року та по суті є пустими незаповненими бланками/шаблонами.
У відповідності до частин першої, другої статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо).
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що долучені позивачем до матеріалів справи додатки до договорів факторингу (форм реєстру прав вимоги, форм повідомлення боржника за кредитним договором, форм актів повернення права вимоги) не є належними доказами на підтвердження переходу права вимог за договорами факторингу, оскільки не містять даних щодо боржника (відповідача), номера кредитного договору, його дати, розміру заборгованості та взагалі будь-яких ідентифікуючих даних.
Враховуючи викладені обставини, зважаючи на те, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором на першому етапі - від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №728939147 від 29.10.2021 року в розмірі 53 420,03 грн., оскільки наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора - ТОВ «Юніт Капітал».
Інші доводи апеляційної скарги позивача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та фактично зводяться до незгоди позивача з висновками суду. Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, встановлено обсяг прав та обов`язків сторін, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, надано належну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам, та з урахуванням недоведеності позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал» ухвалено обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись ст.259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд 
у х в а л и в :
Апеляційну  скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 лютого 2025 року– без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 21 травня 2025 року.

Головуючий                                               Судді