ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2025 року
м. Харків
справа № 625/294/24
провадження № 22-ц/818/1792/25
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого –                Пилипчук Н.П.,
суддів –                        Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря –        Львової С.А.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОС»,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» на рішення Коломацького районного суду Харківської області від 12 грудня 2024 року в складі судді Скляренка М.О.
в с т а н о в и в:
У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» про розірвання договорів оренди землі.
Позовна заява мотивована тим, що у 2018 році він, успадкувавши після смерті ОСОБА_2 земельні ділянки з кадастровим номером: 6323281000:01:000:0128, площею 4,9879 га, і з кадастровим номером: та 6323281000:01:000:0129, площею 1,1479 га.
Маючи припущення, що вказані вище земельні ділянки можуть перебувати в оренді відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОС», ОСОБА_1 звертався письмово до останнього з проханням надати на йому копії чинних договорів оренди землі на успадковані ним земельні ділянки, проте таких договорів Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» йому не надано. 
Зазначив, що 06 лютого 2024 року ним отримано інформацію з Державного земельного кадастру, з якої вбачалося, що жодних речових прав на вказані вище земельні ділянки не зареєстровано, з огляду на що, 19 лютого 2024 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротор» 78» укладені договори оренди землі, відповідно до умов яких він передав вказаному товариству в оренду належні йому на праві приватної власності земельні ділянки з кадастровим номером: 6323281000:01:000:0128, площею 4,9879 га, та з кадастровим номером: 6323281000:01:000:0129, площею 1,1479 га, після чого проведена їх реєстрація в Державному реєстрі речових прав.
Посилався на те, що в подальшому Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» звернулося до Міністерства юстиції України з відповідною скаргою на дії державного реєстратора, який здійснив державну реєстрацію речових прав на підставі договорів оренди землі, укладених 19 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротор» 78» та ОСОБА_1 , і зі змісту вказаної скарги, а також із додатків до неї позивачу дізнався про існування діючих договорів оренди земельних ділянок, успадкованих позивачем, які укладені між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» та ОСОБА_2 (спадкодавицею позивача).
03 вересня 2024 року Міністерством юстиції України за результатами розгляду вказаної скарги рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки на підставі договорів оренди землі, укладених 19 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротор» 78» та ОСОБА_1 , скасовано, а 06 вересня 2024 року здійснено державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно договорів оренди землі за №367 та №368, укладених 25 січня 2008 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» та ОСОБА_2 . 
Вважав, що такі дії відповідача, на думку представника позивача, свідчать про недобросовісність Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОС», позаяк останнє не повідомило за його відповідним зверненням про існування діючих договорів оренди успадкованих ним земельних ділянок, а також не сплачувало орендну плату за користування ними, що, в свою чергу, призвело до виникнення у нього хибного уявлення про відсутність будь-яких орендних правовідносини. 
Зазначив, що з часу набуття ним права власності на земельні ділянки та по день звернення до суду із цим позовом відповідач, використовуючи земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером: 6323281000:01:000:0128, площею 4,9879 га, та кадастровим номером: 6323281000:01:000:0129, площею 1,1479 га, орендну плату не сплачував, а тому, вважаючи несплату товариством орендної плати за 2018-2023 роки істотним порушенням умов договору, наявні підстави для розірвання договорів оренди землі за №367 та №368, укладені 25 січня 2008 року.
Просив розірвати договір оренди землі № 367 від 25 січня 2008 року, укладений між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» та ОСОБА_2 ; розірвати договір оренди землі № 368 від 25 січня 2008 року, укладений між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» та ОСОБА_2 ; судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн покласти на відповідача.
Рішенням Коломацького районного суду Харківської області від 12 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 – задоволено, договір оренди землі за № 367, укладений 25 січня 2008 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» та ОСОБА_2 , зареєстрований у Коломацькому районному відділі реєстрації земель 12 червня 2009 року за № 040969700320, за умовами якого ОСОБА_2 передала в користування на умовах оренди Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6323281000:01:000:0129, площею 1,1479 га, що розташована на території Шелестівської сільської ради Коломацького району Харківської області, розірвано; договір оренди землі за № 368, укладений 25 січня 2008 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» та ОСОБА_2 , зареєстрований у відділі Держкомзему у Коломацькому районі Харківської області 30 серпня 2012 року за № 632320004000421, за умовами якого ОСОБА_2 передала в користування на умовах оренди Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6323281000:01:000:0128, площею 4,9879 га, що розташована на території Шелестівської сільської ради Коломацького району Харківської області, розірвано; стягнуто із Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, вирішити питання щодо судових витрат.
Апеляційна скарга мотивована тим, що строк права оренди за спірними договором ще не закінчився, зокрема за договором № 367 до 12 червня 2029 року, а за договором № 368 до 30 серпня 2032 року. Зазначило, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для розірвання договору. Крім того, особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря. Товариство здійснювало сплату орендної плати позивачу поштовими переказами, що підтверджується, однак судом першої інстанції в порушення прав і законних інтересів відповідача взагалі не вмотивовано, чому такі документи не були прийняті до уваги судом. Суд першої інстанції помилково дійшов висновку про задоволення позову з підстав систематичної несплати орендної плати, оскільки відповідач для належного виконання ним обов`язку щодо сплати орендної плати у строки та розмірах, передбачених умовами договору оренди, вчинив необхідні дії відповідно до звичаїв ділового обороту у спірних правовідносинах, а саме: надіслав орендодавцю листи з проханням надати правовстановлюючі документи для внесення змін в договори оренди у зв`язку з набуття позивачем права власності на земельні ділянки; надіслав орендну плату за місцем проживання орендодавця грошовим переказом, однак позивач відмовився від його отримання, що свідчить про його недобросовісність з метою отримання права на розірвання договору. Посилалося на те, що ні договором оренди, ні нормативно-правовими актами, які регулюють порядок користування землею та сплати орендної плати не встановлено обов`язок орендодавця забезпечити отримання орендодавцем належним чином сплаченої йому орендної плати. Відповідач належним чином (таким, що не суперечить умовам договору оренди) сплачував оренду плату позивачеві поштовими переказами, що було підтверджено належними та допустимими доказами, проте останній ухилявся від отримання такої орендної плати та не надавав відповідачу документи для укладення додаткової угоди до договорів оренди.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» необхідно залишити без задоволення, рішення суду – залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що мала місце несплата відповідачем орендної плати у визначений договорами строк, що свідчить про систематичну несплату орендної плати відповідачем, тобто систематичне порушення умов договорів оренди земельних ділянок, та є підставою для розірвання договорів оренди земельних ділянок.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25 січня 2008 року між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» укладено договір оренди землі № 367, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 1,1479 га сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Шелестівської ради Коломацького району Харківської області. Договір укладено на 20 років. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 12 767,51 грн.
Відповідно до пунктів 9-14 цього договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: 3,01% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і становить 402,00 грн в рік в грошовій формі, або рослинницькою продукцією, яка вирощується орендарем, по її собівартості, але не вище державних закупівельних цін, чи послугами. Номенклатура, кількість та вартість продукції, яка поставляється орендарем орендодавцю в рахунок орендної плати зазначається в окремій угоді, що в кожному окремому випадку у вигляді додатку укладається між сторонами цього договору та є невід`ємною його частиною. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексів інфляції. Орендна плата вноситься у такі строки: до 31 грудня кожного року. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Розмір орендної плати переглядається один раз на три роки у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджується документами; в інших випадках, передбачених законом. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,2% несплаченої суми за кожний день прострочення.
Відповідно до пунктів 36-38 цього договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізації юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни або розірвання цього договору.
Даний договір зареєстрований у Коломацькому районному відділі реєстрації земель, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12 червня 2009 року за № 040969700320 (а.с.44-45,93-94).
25 січня 2008 року між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» укладено договір оренди землі № 368, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 4,9879 га сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Шелестівської ради Коломацького району Харківської області. Договір укладено на 20 років. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 58 651,08 грн, на 01.01.2012 – 125 649,09 грн (допис).
Відповідно до пунктів 9-14 цього договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: 825,00 грн в рік в грошовій формі, або рослинницькою продукцією, яка вирощується орендарем, по її собівартості, але не вище державних закупівельних цін, чи послугами. На 01.01.2012 – 3769,38 грн (допис). Номенклатура, кількість та вартість продукції, яка поставляється орендарем орендодавцю в рахунок орендної плати зазначається в окремій угоді, що в кожному окремому випадку у вигляді додатку укладається між сторонами цього договору та є невід`ємною його частиною. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексів інфляції. Орендна плата вноситься у такі строки: до 31 грудня кожного року. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Розмір орендної плати переглядається один раз на три роки у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджується документами; в інших випадках, передбачених законом. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,2% несплаченої суми за кожний день прострочення.
Відповідно до пунктів 36-38 цього договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізації юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни або розірвання цього договору.
Даний договір зареєстрований у Відділі Держкомзему у Коломацькому районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 30 серпня 2012 року за № 632320004000421 (а.с.46-47,95-96).
Інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, сформованою 06 лютого 2024 року підтверджується, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6323281000:01:000:0128, розташованої на території Шелестівської ради Коломацького району Харківської області, площею 4,9879 га, а також земельної ділянки з кадастровим номером 6323281000:01:000:0129, розташованої на території Шелестівської ради Коломацького району Харківської області, площею 1,1479 га. Право власності на зазначені земельні ділянки зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12 грудня 2018 року Богодухівською державною нотаріальною конторою Богодухівського районного нотаріального округу. Водночас будь-які відомості про суб`єкта речового права на вказані земельні ділянки відсутні (а.с.10-11).
Як вбачається зі змісту заяв ОСОБА_1 , датованих 07 лютого 2019 року та 04 квітня 2019 року, адресованих Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛОС», ОСОБА_1 повідомив Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» про те, що він є власником земельних ділянок з кадастровими номером 6323281000:01:000:0128 та з кадастровим номером 6323281000:01:000:0129, а також просив товариство надати йому завірені належним чином копії діючих договорів оренди землі та додаткових угод до них на вказані земельні ділянки, укладені між ним та товариством. Ці заяви отримані Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛОС», що підтверджується відповідними даними, відображеними у рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення за №6313100371154 та за №6313100381966 (а.с.12-15,18-20).
За результатами розгляду вищевказаних заяв ОСОБА_1 останньому 07 травня 2019 року направлено відповіді про отримання Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» заяв та повідомлено про необхідність надання копій документів, які підтверджують його право власності на відповідні земельні ділянки (а.с.16-17).
З інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №374839202 та №374832336, сформованих 18 квітня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ННМ №810497, реєстровий №745 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ННМ №810498, реєстровий №746, виданих 12 грудня 2018 року державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області Руденко В.О., набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 6323281000:01:000:0128, розташовану на території Шелестівської ради Коломацького району Харківської області, площею 4,9879 га, та на земельну ділянку з кадастровим номером: 6323281000:01:000:0129, розташовану на території Шелестівської ради Коломацького району Харківської області, площею 1,1479 га.
Також, 01 березня 2024 року державним реєстратором Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області Мєдвєдєвою З.О. щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,9879 га, кадастровий номер 6323281000:01:000:0128 та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,1479 га, кадастровий номер 6323281000:01:000:0129, зареєстроване інше речове право: право оренди земельної ділянки, яке виникло на підставі договорів оренди землі за № 213 та № 214, укладених 19 лютого 2024 року між ОСОБА_1 і Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротор 78» (а.с.40-41, 97-98).
29 квітня 2024 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» подало до Міністерства юстиції України скаргу, в який товариство просило визнати прийнятим з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анулювати рішення державного реєстратора Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області Мєдвєдєвої З.О. щодо реєстрації права оренди земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,9879 га, кадастровий номер: 6323281000:01:000:0128 та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,1479 га, кадастровий номер: 6323281000:01:000:0129, на підставі договорів оренди землі за №213 та №214, укладених 19 лютого 2024 року між ОСОБА_1 і ТОВ «АГРОТОР 78» (а.с.21-23).
За результатами розгляду вказаної скарги Міністерством юстиції України прийнято рішення про часткове задоволення скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОС», та визнано прийнятими з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анулювані рішення від 05 березня 2024 року №71913688 і № 71913245 державного реєстратора Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області Мєдвєдєвої З.О. щодо реєстрації права оренди на вищевказані земельні ділянки на підставі договорів оренди землі за №213 та №214, укладених 19 лютого 2024 року між ОСОБА_1 і ТОВ «АГРОТОР 78» (а.с.58-61, 99-102).
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з індексним номером 394236986, сформованого 10 вересня 2024 року державним реєстратором Чупахівської селищної ради Охтирського району Сумської області, вбачається, що 06 вересня 2024 року щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,9879 га, кадастровий номер: 6323281000:01:000:0128, на підставі договору оренди землі № 368, укладеного між його сторонами 25 січня 2008 року, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Коломацькому районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель 30 серпня 2012 року вчинено запис за №632320004000421, зареєстроване право її оренди, строком 20 років до 30 серпня 2032 року. Суб`єктами іншого речового права у цьому витязі у якості орендаря зазначено Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОС», код ЄДРПОУ:00706786, а у якості орендодавця - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 . (а.с.110).
Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з індексним номером 394361035, сформованого 11 вересня 2024 року державним реєстратором Чупахівської селищної ради Охтирського району Сумської області, підтверджено, що 06 вересня 2024 року щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,1479 га, кадастровий номер: 6323281000:01:000:0129, на підставі договору оренди землі № 367, укладеного між його сторонами 25 січня 2008 року, який зареєстрований у Коломацькому районному відділі реєстрації земель, про що у Державному реєстрі земель 12 червня 2009 року вчинено запис за №040969700320, зареєстроване право її оренди строком 20 років до 12 червня 2029 року. Суб`єктами іншого речового права у цьому витязі у якості орендаря зазначено Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОС», код ЄДРПОУ:00706786, а у якості орендодавця - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 (а.с.111).
Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» у якості доказів на підтвердження сплати орендної плати відповідачу за 2018-2023 рік надало суду наступні платіжні документи: 
дебітове повідомлення, датоване 23 грудня 2019 року, згідно якого Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» перерахувало на рахунок «Укрпошта ПАТ Харківська дирекція» грошові кошти у сумі 63762,83 грн, призначення платежу - «Перерахування коштів для виплати мат. допомоги та орендної плати за паї за 2019 р. зг. ф. 103 від 23.12.2019 р.» (а.с.104); 
дебітове повідомлення, датоване 27 грудня 2019 року, згідно якого Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» перерахувало на рахунок «Укрпошта ПАТ Харківська дирекція» грошові кошти у сумі 246427,49 грн, призначення платежу - «Перерахування коштів для виплати мат. допомоги та орендної плати за паї за 2019 р. зг. ф. 103 від 27.12.2019 р.» (а.с.105); 
дебітове повідомлення, датоване 28 грудня 2020 року, згідно якого Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» перерахувало на рахунок «Укрпошта ПАТ Харківська дирекція» грошові кошти у сумі 60993,88 грн, призначення платежу - «Перерахування коштів для виплати паїв за 2020 р. зг. Ф. 103 від 28.12.2020 р., без ПДВ» (а.с.106); 
дебітове повідомлення, датоване 27 січня 2021 року, згідно якого Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» перерахувало на рахунок «Укрпошта ПАТ Харківська дирекція» грошові кошти у сумі 120910,77 грн, призначення платежу - «Перерахування коштів для виплати паїв за 2017-2019 р.р. зг. ф. 103 від 27.01.2021 р., без ПДВ» (а.с.103); 
дебітове повідомлення, датоване 11 жовтня 2022 року, згідно якого Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» перерахувало на рахунок «Укрпошта ПАТ Харківська дирекція» грошові кошти у сумі 83977,61 грн, призначення платежу - «Перерахування коштів для виплати паїв за 2022 р., зг.ф.103 від 11.10.2022р. без ПДВ» (а.с.107); 
дебітове повідомлення, датоване 13 січня 2022 року, згідно якого Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» перерахувало на рахунок «Укрпошта ПАТ Харківська дирекція» грошові кошти у сумі 64888,41 грн, призначення платежу - «Перерахування коштів для виплати паїв за 2021р. зг. ф. 103 від 13.01.2022 р., без ПДВ» (а.с.108); 
дебітове повідомлення, датоване 21 грудня 2023 року, згідно якого Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» перерахувало на рахунок «Укрпошта ПАТ Харківська дирекція» грошові кошти у сумі 172730,02 грн, призначення платежу - «оплата згідно форми №103 від 21.12.2023 р. Без ПДВ» (а.с.109); 
список згрупованих поштових переказів електронних №000000833 від 13 січня 2022 року за формою №103-1 на загальну суму 64888,41 грн, в якому, крім іншого, зазначено про грошовий переказ ОСОБА_1 коштів у сумі 16613,68 грн (а.с.112); 
список згрупованих поштових переказів електронних №000001950 від 21 грудня 2023 року за формою №103-1 на загальну суму 172730,02 грн, в якому, крім іншого зазначено про грошовий переказ ОСОБА_1 коштів у сумі 27370,01 грн, з яких: «4370,00 грн – ор. плата 2022 р., 23000,01 грн - ор. плата 2023 р.» (а.с.113).

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.
Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (стаття 10 ЦПК України).
При вирішенні цивільного спору суд у межах своїх процесуальних повноважень та в межах позовних вимог установлює зміст (правову природу, права та обов`язки) правовідносин сторін, які випливають зі встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець вказує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, а ніж закон. Більш того, виходячи з положень ЦПК України, така функціональність суду має імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить своє відображення в судовому рішенні, зокрема в його мотивувальній і резолютивній частинах.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У частинах першій та другій статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.
Частинами першою та другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України зазначено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Отже, законодавство передбачає як необхідну умову для розірвання договору оренди землі - систематичне невиконання умов договору, в тому числі і несплату орендної плати.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18), Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2023 року у справі № 499/793/21 (провадження № 61-8740св23), від 15 листопада 2024 року у справі № 933/602/23 (провадження № 61-9317св24), від 06 грудня 2024 року у справі № 531/1882/22 (провадження № 61-7533св24).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди землі, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18), Верховний Суд у постановах від 20 листопада 2023 року у справі № 499/793/21 (провадження № 61-8740св23), від 08 травня 2024 року у справі № 629/2698/23 (провадження № 61-18688св 23).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) виснував, що тлумачення пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).
Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість у подальшому, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Такий висновок зазначений у постановах Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12, від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) та постановах Верховного Суду від 01 серпня 2019 року № 527/603/17, від 04 листопада 2022 року у справі № 131/891/19-ц(провадження № 61-10510св21), від 21 червня 2024 року у справі № 158/1877/23 (провадження № 61-5616св24), від 10 квітня 2024 року у справі № 322/232/21 (провадження № 61-4898св23), від 29 листопада 2023 року у справі № 132/2265/21 (провадження № 61-11402св22), від 01 лютого 2023 року у справі № 485/1697/20 (провадження № 61-13925св21), від 04 грудня 2023 року у справі № 385/1679/21 (провадження № 61-10703св23).
Положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність (див. постанови Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у справі № 579/1133/22 (провадження № 61-9725св23), від 27 вересня 2023 року у справі № 626/104/21 (провадження № 61-2643св23)).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. 
Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).
Матеріали справи свідчать про те, що за умовами договорів оренди землі №№367, 368 від 25 січня 2008 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» прийняло в строкове платне користування земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля) площею 1,1479 га та площею 4,9879 га, розташовані на території Шелестівської ради Коломацького району Харківської області, строком на 20 років. 
Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: 3,01% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і становить 402,00 грн в рік в грошовій формі, або рослинницькою продукцією, яка вирощується орендарем, по її собівартості, але не вище державних закупівельних цін, чи послугами (договір № 367 від 25 січня 2008 року).
Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: 825,00 грн в рік в грошовій формі, або рослинницькою продукцією, яка вирощується орендарем, по її собівартості, але не вище державних закупівельних цін, чи послугами, на 01.01.2012 – 3769,38 грн (допис) (договір № 368 від 25 січня 2008 року).
За умовами вказаних договорів орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року.
Отже, у спірних правовідносинах строком є виплата орендної плати саме не пізніше 31 грудня кожного року і невиконання відповідачем обов`язку сплатити орендну плату у строк, визначений умовами договорів, і є несплатою орендної плати.
Факт систематичного порушення договору оренди щодо сплати орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору, як свідчить усталена судова практика Верховного Суду.
Належними доказами сплати коштів за оренду є: видатковий касовий ордер, виписаний орендарем та підписаний орендодавцем; видаткова накладна, підписана сторонами; довідка, видана податковою інспекцією, про наявність сплати коштів із земельного податку та оренди землі, оскільки вказані документи є платіжними і з них можливо встановити періоди нарахування (постанови Верховного Суду від 23 червня 2022 року в справі № 193/805/20, від 06 вересня 2023 року у справі № 193/805/20 (провадження № 61-13263св22).
Оскільки позивач мотивував позовні вимоги тим, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» не сплачувало орендну плату за 2018-2023 роки, тому саме відповідач повинен був спростувати належними та допустимими доказами твердження позивача про несплату орендної плати в обумовлений в договорі термін до 31 грудня кожного року, чого ним зроблено не було.
Матеріали справи свідчать про те, що за період з 2018 року по 2023 рік ОСОБА_1 не отримував від Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» орендної плати у відповідності до умов вказаних договорів. Отже, такі порушення утворюють системність порушень умов договорів та дають підстави для розірвання договорів оренди.
Посилання Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» на те, що ним належним чином сплачував оренду плату позивачеві поштовими переказами, що було підтверджено належними та допустимими доказами, проте останній ухилявся від отримання такої орендної плати та не надавав відповідачу документи для укладення додаткової угоди до договорів оренди, колегія суддів відхиляє, оскільки з наданих списків згрупованих поштових переказів електронних №000000833 від 13 січня 2022 року та №000001950 від 21 грудня 2023 року, а також з дебітових повідомлень 23 грудня 2019 року, 27 грудня 2019 року, 28 грудня 2020 року, 27 січня 2021 року, 11 жовтня 2022 року, 13 січня 2022 року, 21 грудня 2023 року, не вбачається, що товариством здійснюється оплата орендної плати саме ОСОБА_1 за спірними договорами оренди землі №№ 367, 368 від 25 січня 2008 року. 
При цьому зі списку згрупованих поштових переказів електронних №000001950 від 21 грудня 2023 року вбачається, що орендна плата за 2022 рік направлена ОСОБА_1 з порушенням строку на її виплату, передбаченому пунктом 11 договору оренди землі.
Направлення Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» грошового переказу ОСОБА_1 на суму 23 000,01 грн за орендну плату за 2023 рік не спростовує висновку суду про наявність підстав для розірвання договорів оренди землі, оскільки відсутні належні та достатні докази виконання відповідачем умов договорів оренди до 2023 року.
Виходячи з наведеного колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 відмовлявся отримати орендну плату безпідставними та такими, що не свідчить про його дії, які б перешкоджали відповідачу виконати умови  пункту 11 договору оренди землі у строк, передбачений домовленістю сторін. Дії відповідача, вчинені поза межами цього строку, не є протиправними діями позивача, який не отримував кошти, а є протиправними діями самого відповідача, за що наступає цивільно-правова відповідальність, яку і просить застосувати позивач.  
З огляду на вказане колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що матеріали справи не містять даних про вчинення дій з боку відповідача для належного виконання ним обов`язку щодо сплати орендної плати у строки, передбачені пунктом 11 договорів оренди.
Твердження Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» про те, що позивач не повідомив орендаря про зміну власника земельної ділянки, колегія суддів відхиляє, як таке, що спростовується матеріалами справи. 
Так, ст.31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України.
У заявах від 07 лютого 2019 року та 04 квітня 2019 року ОСОБА_1 повідомляв орендаря про те, що він є власником земельних ділянок та зазначив, що такі відомості містяться у Державному реєстрі речових прав на майно. Таким чином, ОСОБА_1 виконав вимоги ст.31 Закону України «Про оренду землі» та у визначеному чинним законодавством порядку повідомив орендаря про зміну власника земельних ділянок. В свою чергу, у разі сумнівів Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» у достовірності повідомлення ОСОБА_1 про власника земельних ділянок, орендар не був позбавлений можливості отримати інформацію про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, відомості з якого є відкритими та загальнодоступними.
Також, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» не надав належних доказів сплати орендної плати за спірними договорами попередньому власнику земельних ділянок.
Встановивши, що заборгованість відповідача зі сплати орендної плати за договорами оренди виникла внаслідок систематичної несплати в повному обсязі ним періодичних платежів за 2018-2023 роки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що допущені відповідачем порушення договорів відповідають критерію «істотності» в контексті частини другої статті 651 ЦК України, які є підставою для розірвання договорів оренди земельних ділянок. 
Таким чином протягом тривалого часу у період з 2018 року по 2023 рік орендарем Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» систематично порушувались умови договорів оренди щодо сплати орендної плати. 
Отже, вказане безумовно свідчить про те, що наявні порушення відповідачем умов договору та систематична несплата орендної плати, що є підставою для розірвання договору оренди землі.
Виходячи з викладеного колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» не сплачувало орендну плату за користування спірними земельними ділянками у період з 2018 року по 2023 рік, а отже, допустило систематичну несплату орендної плати, що є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання спірних договорів оренди земельних ділянок №№ 367, 368 від 25 січня 2008 року.
Доводи відповідача щодо недобросовісної поведінки орендодавця, яка спрямована на штучне створення умов для розірвання договорів оренди з підстав систематичної несплати орендної плати, не заслуговують на увагу та є безпідставними, оскільки вказане не звільняє відповідача від обов`язку виконувати умови договору оренди землі в частині сплати погодженого розміру орендної плати.
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з  характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Докази та обставини, на які посилається Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» – залишити без задоволення.
Рішення Коломацького районного суду Харківської області від 12 грудня 2024 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий                                                        Н.П. Пилипчук

Судді                                                                Ю.М. Мальований

       О.Ю. Тичкова