ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

10 квітня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 748/4459/24
Головуючий у першій інстанції – Костюкова Т. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/602/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої – судді – Шарапової О.Л.,
суддів –  Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,
з участю секретаря – Шапко В.М. 
Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Іванівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Чернігівська районна державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 .
Оскаржується рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2024 року, повний текст рішення складено 27 грудня 2024 року, суддя Костюкова Т.В., м.Чернігів.
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер 7425582800:01:000:1092, площею 0,1892 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . Після його смерті була заведена спадкова справа № 54/2024 року. До складу спадщини входить 1/2 частка права власності на земельну ділянку площею 0,20 га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 1/2 частка права на земельну ділянку площею 0,07 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться на території с.Іванівка Чернігівського району Чернігівської області, які були визнанні за померлим на праві власності на підставі рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області № 2-1426/2010 від 17.12.2010. ОСОБА_2 за життя не замовив технічної документації із землеустрою на вказані земельні ділянки, не зареєстрував своє право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим на даний час вона не може оформити у нотаріуса право власності на вказане вище нерухоме майно.
Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги. 
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. 
Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує на те, що цільове призначення землі у Державному земельному кадастрі зазначено для ведення особистого селянського господарства, як це було у Державному акті про право власності на землю, виданому на ім`я ОСОБА_3 , оскільки в ДЗК відсутні відомості про зміну цільового використання вказаної земельної ділянки. 
Особа, яка подала апеляційну скаргу посилається на те, що суд неправильно оцінив обставини справи, не застосував до спірних правовідносин ті норми права, які належало застосувати. 
Заслухавши суддю-доповідача,  дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с.30).
Після смерті ОСОБА_2 була заведена спадкова справа № 54/2024 року (а.с.51-52).
Позивачка ОСОБА_1 08.02.2024 звернулася до Чернігівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка (а.с.54).
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є спадкоємцями першої черги, відмовилися від прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_2 на користь дружини спадкодавця ОСОБА_1 (а.с.56,56 зворот).
Державний нотаріус Чернігівської районної державної нотаріальної контори Н.Деркач листом від 04.10.2024 № 1533/02-14 роз`яснила, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку у праві власності на земельну ділянку площею 0,20 га надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в АДРЕСА_1 та на 1/2 частку у праві власності на земельну ділянку площею 0,07 га надану для ведення особистого селянського господарства, які належні спадкодавцю ОСОБА_2 згідно з рішенням Чернігівського району Чернігівської області від 17.12.2010 у справі № 2-1426/2010 не має можливості, так як спадкодавець за життя не вчинив жодних дій, які б були спрямовані на проведення державної реєстрації права власності на земельні ділянки (а.с.61).
Рішенням Чернігівського районного суду від 17 грудня 2010 року, яке набрало законної сили, за ОСОБА_2 було визнано право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною прощею 0,20 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в АДРЕСА_1 , та на 1/2 частку у праві власності на земельну ділянку, площею 0,07 га, надану для ведення особистого селянського господарства (а.с.62, 63).

Як вбачається з мотивувальної частини рішення суду право власності на зазначені вище земельні ділянки ОСОБА_2 успадкував після смерті матері - ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке в свою чергу було успадковано померлою на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її матері ОСОБА_3 .
Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1217 ЦК України  спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що за ОСОБА_2 за життя був зареєстрований на праві власності будинок в АДРЕСА_2 , а також рішенням суду за ним визнано право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною прощею 0,20 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в АДРЕСА_1 , вказане в повній мірі відповідає цільовому призначенню земельної ділянки на якому розташовується житловий будинок. Рішення суду є чинне так як не оскаржувалося у встановленому законодавством порядку. Суд ухвалюючи рішення по суті не може нівелювати попереднє рішення суду, яке набрало законної сили. Суд також не може взяти до уваги лише частину ухваленого рішення з урахуванням чого, не знайшло в судовому засіданні підтвердження факту належності ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 7425582800:01:000:1092, площею 0,1892 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідно враховуючи принцип диспозитивності, а саме розгляду справи в межах заявлених позовних вимог, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в тих межах які визначені позивачем та на яких наполягала представник позивача під час судового розгляду.
Крім того, суд зазначив, що об`єкт спадкування – в даному випадку земельна ділянка, має належати спадкодавцю ОСОБА_7 на дату його смерті - в даному випадку станом не пізніше 15 січня 2024 року. Разом з тим як вбачається з витягу з ДЗК про земельну ділянку датою державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та присвоєння їй кадастрового номеру - визначено 19.06.2024, що мало місце після смерті спадкодавця з урахуванням чого, суд не бере до уваги вказаний витяг, як належний доказ.
Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 66 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи. 
Позивачка має судове рішення, яким за спадкодавцем визнане право власності на земельні ділянки; дані про спадкодавця; дані про свою особу, а тому не позбавлена можливості в нотаріальному порядку отримати правовстановлюючий документ на земельну ділянку. 
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України,
                                          П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1   задовольнити частково.
Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2024 року – змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Головуюча:                                           Судді: