П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/10040/24	

Категорія:111020300          Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту: 25.06.2024 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого  – Бітова А.І.
суддів             – Лук`янчук О.В.
                      – Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута згідно п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 червня 2024 року у справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2024 року Головне управління (далі – ГУ) ДПС в Одеській області звернулося до суду з позовом до фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 про:
-          стягнення з фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму заборгованості по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості – 211 459,50 грн. на бюджетний рахунок UA258999980314020512000015600, банк отримувача Казначейство України (КАП), код ЄДРПОУ: 37607526, отримувач коштів ГУК в Одеській області/отг смт Таїр./18010300.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що за відповідачкою рахується податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості – 211 459,50 грн. Контролюючим органом проводилась робота з боржницею щодо добровільного погашення податкових зобов`язань, однак вона не мала позитивного результату.
Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 червня 2024 року позовні вимоги ГУ ДПС в Одеській області задоволено повністю.
Стягнуто з фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму заборгованості по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості – 211 459,50 грн на бюджетний рахунок - UA258999980314020512000015600, банк отримувача Казначейство України (КАП), код ЄДРПОУ: 37607526, отримувач коштів ГУК в Одеській області/отг смт Таїр./18010300.
В апеляційній скарзі фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги:
-          суд першої інстанції та позивач вважали належною адресу апелянта: АДРЕСА_1 , хоча з вказаної адреси з 15 вересня 2016 року апелянт була знята з реєстрації (письмові докази надаються). Таким чином, позивач та суд направляли документи на не належну адресу;
-          позиція позивача зі спірних питань – є помилковою, такою, що не відповідає положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, та/або фактичним обставинам справи, з таких підстав;
-          фактично суд І інстанції протиправно заперечував гарантоване Конституцією України право особи (апелянта) на доступ до правосуддя.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.
Відповідачка у справі є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.
Станом на 20 лютого 2024 року заборгованість відповідачки складає 211 459,50 грн, яка нарахована згідно із податковими повідомленнями-рішеннями форми "Ф" прийнятими податковим органом за період з 24 червня 2022 року до 07 березня 2023 року (а.с.22-35, 39-50).
Заявлена до стягнення сума податкового боргу підтверджується доданими до позову доказами, зокрема податковими повідомленнями-рішеннями та інтегрованою карткою платника податків.
Податковий борг не погашено.
У зв`язку з несплатою відповідачкою заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу форми "Ф" №0010541-1307-1532 від 27 квітня 2023 року, яку було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідачки, що підтверджується письмовими доказами.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що доказів виконання зобов`язання щодо сплати заборгованості в сумі, заявленій до стягнення, відповідачкою до суду не надано, доводи контролюючого органу щодо наявності такої заборгованості відповідачкою не спростовані.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, пп.14.1.157 п.14.1 ст. 14, пп.16.1.4 п.16.1 ст. 16, п.42.2 ст. 42, п.57.3 ст. 57, п.п.58.1, 58.3 ст.58, п.59.1 ст. 59, п.70.7 ст. 70 ПК України, п.6 розділу ІV Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 червня 2017 року №610.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлений законом.
Положеннями пп.16.1.4 п.16.1 ст. 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно пп.14.1.157 п.14.1 ст. 14 ПК України податкове повідомлення-рішення – письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Відповідно п.п.58.1, 58.3 ст.58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).
Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу.
Відповідно п.3 розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року №1204 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному п.42.4 ст. 42 Кодексу.
Пунктом 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному п.42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
За правилами п.57.3 ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп.пп.54.3.1 - 54.3.6 п.54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Згідно пп.14.1.175 п.14.1 ст. 14 ПК України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно п.59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Пунктом 6 розділу ІV Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 червня 2017 року №610 (далі – Порядок №610) (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що податкова вимога вважається належним чином надісланою (врученою) платнику податків, якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою, а для фізичної особи (її законного чи уповноваженого представника) – місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків (його законному чи уповноваженому представникові), або надіслана в електронний кабінет засобами ІТС з дотриманням вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та ";Про електронні довірчі послуги".
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що податкове повідомлення-рішення/податкова вимога повинні бути надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням.
Додаткових вимог стосовно надіслання податкового повідомлення-рішення/податкової вимоги податкове законодавство не містить.
Як вбачається з матеріалів справи, податкові повідомлення-рішення форми "Ф" прийняті податковим органом за період з 24 червня 2022 року до 07 березня 2023 року та податкова вимога від 27 квітня 2023 року №0010541-1307-1532 ГУ ДПС в Одеській області надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу АДРЕСА_2 .
Згідно із положеннями ПК України, Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року №1204, саме рекомендований лист є підтвердженням надіслання платнику податків податкового повідомлення-рішення.
Окрім того, матеріали справи також містять список згрупованих відправлень рекомендованих листів з повідомленням про вручення Укрпошта від 29 березня 2024 року, який теж підтверджує факт направлення фізичній особі-платнику податків ОСОБА_1 вказаних документів на її податкову адресу: АДРЕСА_2 .
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що в досліджуваних правовідносинах податковим органом належним та допустимим доказом підтверджено надіслання фізичній особі-платнику податків ОСОБА_1 вказаних податкових повідомлень-рішень та вимоги, а тому визначене у вимозі грошове зобов`язання набуло статусу узгодженого.
Разом з тим, у зв`язку з неможливістю вручення поштової кореспонденції адресату поштове відправлення органом поштового зв`язку було повернуто відправнику із відміткою: "за закінченням терміну зберігання".
Відповідно абз.4 п.6 розділу ІV Порядку №610, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
З урахуванням визначеного колегія суддів констатує, що в даному випадку податкові повідомлення-рішення форми "Ф" прийняті податковим органом за період з 24 червня 2022 року до 07 березня 2023 року та податкова вимога від 27 квітня 2023 року №0010541-1307-1532 ГУ ДПС в Одеській області уважаються врученими відповідачу у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання апелянта на те, що позивач та суд першої інстанції направляли документи на не належну адресу, посилаючись на витяг з реєстру територіальної громади відповідно до якого вона з 15 вересня 2016 року вона була знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, при вирішенні спорів щодо стягнення боргу, якщо спірним питанням є надіслання податкового повідомлення-рішення/податкової вимоги, суди повинні враховувати, що обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що податковим органом надіслано податкове повідомлення-рішення/податкову вимогу в порядку встановленому законом, платник податків має спростовувати такі доводи.
Відповідно п.70.7 ст. 70 ПК України фізичні особи – платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Згідно приписами ст. 45 ПК України податковою адресою платника податків – фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.
Отже, законом встановлено обов`язок платника податків повідомляти контролюючий орган про зміну податкової адреси протягом місяця з дня, коли така зміна відбулася.
Колегія суддів вважає, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
Так, Верховний Суд у постановах від 09 листопада 2023 року у справі №140/7432/21, від 31 січня 2024 року у справі №140/12235/21 дійшов до аналогічних висновків.
Разом з тим, згідно запиту від 03 листопада 2023 року номер запиту 1521-2023-0000295 щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про реєстраційні дані фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .
Таким чином, відповідачка не виконала покладених на неї законодавством обов`язків, оскільки не повідомила контролюючий орган про зміну податкової адреси протягом місяця з дня, коли така зміна відбулася.
Крім того, слід зазначити, що жодних доказів на підтвердження скасування вказаних податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС в Одеській області, податкової вимоги або погашення податкової заборгованості матеріали справи не містять.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що доказів виконання зобов`язання щодо сплати заборгованості в сумі, заявленій до стягнення, відповідачкою до суду не надано, доводи контролюючого органу щодо наявності такої заборгованості відповідачкою не спростовані.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову ГУ ДПС в Одеській області.
Враховуючи все вищевикладене, колегія судів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 15 квітня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.