ПОСТАНОВА 
Іменем України

06 червня 2025 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 391/2/25
провадження № 22-ц/4809/847/25 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О. Л.,Чельник О. І.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2025 року у складі судді Ревякіної О. В. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог позовної заяви

В січні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила:
- змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 23 серпня 2016 року у справі № 391/562/16-ц, з 1 500 грн щомісячно, починаючи з 01 серпня 2016 року до 10 лютого 2026 року;
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , частку від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 є батьком неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 23 серпня 2016 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
ОСОБА_1 зазначала, що після ухвалення зазначеного рішення матеріальне становище ОСОБА_2 змінилось, він почав отримувати офіційний дохід. 
Крім того, позивачу стало відомо, що відповідач проходить військову службу та отримує грошове забезпечення військовослужбовця. 
За таких обставин, ОСОБА_1 вважала, що наявні підстави для зміни розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітнього сина сторін, як наслідок, звернулась до суду з відповідним позовом.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовлено.
Судовий збір віднесено на рахунок держави.
Рішення суду мотивовано тим, що  пред`являючи позов про зміну способу стягнення аліментів, позивач не надала суду жодних доказів зміни матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань (інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів), можливості сплачувати аліменти в частці від щомісячного доходу відповідача, зміни їх сімейного стану тощо, хоча це є її процесуальним обов`язком. 
Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 також не зверталась до суду з відповідними клопотаннями про витребування доказів у зв`язку з неможливістю їх отримати самостійно, а тому прийшов до висновку, що позивачем не доведено обставини, які б слугували підставою для зміни способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а висновки, викладені в ньому, не відповідають дійсним обставинам справи.
Оскаржуване рішення було ухвалено судом першої інстанції за відсутності ОСОБА_1 , а в позові остання просила зобов`язати ОСОБА_2 надати до суду довідку про його доходи, однак, судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні було відмовлено в задоволенні зазначеного клопотання, тим самим позбавлено позивача на заявлення інших клопотань.
Крім того, від відповідача не надходило ніяких заперечень стосовно заявленого позову. 

Відзив на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу від не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 176 ЦПК України, у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач ціна позову визначається сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік.
Відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, суд вирішив розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Згідно виконавчого листа від 19.09.2016 з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 500 грн щомісяця з індексацією відповідно до закону до 10 лютого 2026 року.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статі 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно із частинами першою, другою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини третьої статті 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що одержувач аліментів наділений правом на звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, визначених рішенням суду.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Матеріалами справи підтверджується, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 19 лютого 2008 року Мар`ївською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 9).
Відповідно до копії виконавчого листа № 391/562/16-ц, виданого Компаніївським районним судом Кіровоградської області, зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 500 грн щомісяця, з індексацією, відповідно до закону, починаючи з 01.08.2016 до 10.02.2026 (а. с. 8).
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 на підставі виконавчого листа № 391/562/16-ц та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , частку від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
За таких обставин, предметом позовних вимог є зміна способу стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина, на підставі виконавчого листа.
Таким чином, звертаючись до суду з позовом, позивач реалізувала своє право на зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, яке передбачене ст. 183 СК України.
В свою чергу, відповідач не надав належних доказів на підтвердження неможливості виконувати свій обов`язок по утриманню дитини у зазначений позивачем спосіб.
З огляду на викладене, із урахуванням наведених норм матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши подані сторонами докази, врахувавши якнайкраще забезпечення інтересів дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, врахувавши вимоги статей 182, 184 СК України, встановлений законодавством прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 29 січня 2021 року у справі № 303/369/20 (провадження № 61-17250св20) та від 24 вересня 2020 року у справі № 303/7187/18 (провадження № 61-19150св19).
Висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, про те, позивач не надала жодних доказів зміни матеріального стану відповідача, можливості сплачувати аліменти в частці від щомісячного доходу відповідача, зміни їх сімейного стану тощо, не ґрунтуються на вимогах закону та не узгоджуються із визначеними законом способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції помилково посилався на норми, що регулюють порядок зміни розміру аліментів, та не врахував, що предметом позову є саме зміна способу стягнення аліментів, яка є законним правом стягувача.
Крім того, зміна матеріального та сімейного стану в даному випадку не обумовлює наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів, вказані обставини можуть бути враховані судом на підставі поданих сторонами доказів, проте, їх встановлення не є процесуальним обов`язком суду, що не було враховано судом першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.
За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2025 року скасуванню з ухваленням нового, про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.
Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).
Враховуючи, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» в порядку розподілу судових витрат з відповідача в дохід держави підялгає стягненню 3 028 (1 211,2+1 816,8) грн судового збору, які підлягали сплаті за подання позову та апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд 
У Х В А Л И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
       Рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.
       Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 23 серпня 2016 року у справі № 391/562/16-ц, та стягнути зі ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Виконавчий лист, виданий на виконання рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 23 серпня 2016 року у справі № 391/562/16-ц про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 500 грн щомісяця, з індексацією, відповідно до закону, починаючи з 01 серпня 2016 року до 10 лютого 2026 року відкликати.
Стягнути зі ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в дохід держави 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн судового збору. 
       Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий суддя                                                 С. І. Мурашко 
Судді                                                                 О. Л. Карпенко
                                                               О. І. Чельник