ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1721/25 Справа № 201/8072/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Батманова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
судді-доповідача Космачевської Т.В., 
суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,
розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2024 року в цивільній справі номер 201/8072/24 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04.07.2021 року між ТОВ «ФК «Арагон» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №6987149, згідно з яким останньому надано кредит зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. 
19.01.2022 року між первісним кредитором ТОВ «ФК «Арагон» та ТОВ «ВВС-Факторинг» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №19.01.2022, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
Позивач зазначав, що ТОВ «ФК «Арагон» свої зобов`язання перед відповідачем за договором виконало повністю та надало грошові кошти в обумовленому договором розмірі шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку. 
Відповідач порушив умови договору. Станом на дату укладення договору факторингу 19.01.2022 року відповідач має заборгованість за кредитним договором в розмірі 6112,00 грн, з яких: 2000,00 грн - сума заборгованості за основним боргом, 570,00 грн - сума простроченої заборгованості, 3542,00 грн - відсотки за користування кредитом. Крім того, станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором не погашена. Загальна сума заборгованості станом на 15.04.2024 року за кредитним договором становить – 21635,00 грн, яка складається з наступного: 6112,00 грн – розмір заборгованості на дату відступлення права вимоги; 15523,00 грн – сума нарахованих відсотків станом на 15.04.2024 року, до того ж позивачем нараховані інфляційні збитки у розмірі 42,78 грн та 3% річних у розмірі 18,09 грн.
Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 21695,87 грн з урахуванням інфляційних збитків та 3 відсотків річних, а також судові витрати в розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 4900,00 грн.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» заборгованість за кредитним договором №6987149 від 04.07.2021 року в розмірі 6172,87 грн, з яких з яких: 2000,00 грн – заборгованість за основним боргом, 570,00 грн – сума простроченої заборгованості, 3542,00 грн - відсотки за користування кредитом, 18,09 грн - 3% річних, 42,78 грн - інфляційні втрати.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» витрати зі сплати судового збору в розмірі 689,22 грн.
В задоволенні інших вимог – відмовлено.
Із вказаним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2024 року в цивільній справі №201/8072/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, стягнути з ТОВ «BBC – Факторинг» судовий збір за подачу апеляційної скарги.
Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції підлягає таким, що ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та невідповідністю висновків суду, обставинам справи.
В матеріалах справи відсутні докази набуття права вимоги позивачем до відповідача.
На підставі договору факторингу фінансування завжди відбувається під відступлення права грошової вимоги, тобто спочатку фактор передає грошові кошти, після чого клієнт відступає йому своє право грошової вимоги. Проте, умовами договору факторингу встановлено, що фактор зобов`язується передати грошові кошти клієнту лише протягом року після підписання договору факторингу. Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази перерахуванням фактором грошових коштів клієнту за договором факторингу. Тобто, невідомо, чи виконані умови договору факторингу сторонами. На ці обставини відповідач звертав увагу суду першої інстанції у своєму відзиві на позовну заяву. Проте, при винесенні рішення судом першої інстанції не досліджено та не встановлено факт набуття права вимоги TOB «ВВС-Факторинг» до відповідача.
Обставини, викладені судом першої інстанції в абзацах 25 та 26 мотивувальної частини рішення, взагалі не стосуються справи №201/8072/24, оскільки в них йде мова про невідому особу - ОСОБА_2 , в якої були правовідносини з якимось банком, що дає підстави вважати, що при складанні повного тексту рішення суду, судом першої інстанції було не в повному обсязі враховано всі фактичні обставини справи, допущено помилки, що є порушенням норм процесуального права. 
Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн зазначає, що судом не обґрунтовано стягнення суми 3000,00 грн на правничу допомогу. Позивачем було подано лише типовий позов та копії документів до позову, представники позивача жодного разу не брали участь у судових засіданнях. Крім цього, позивачем не було подано відповідь на відзив або будь-яких інших процесуальних документів. Тому стягнення такої суми витрат є значно завищеним.
Від позивача TOB «ВВС-Факторинг» відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю – доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 04.07.2021 року між ТОВ «ФК «Арагон» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №6987149, згідно з яким останньому надано кредит у розмірі 2000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами - 0,95% від суми кредиту в день (а.с. 6-9).
19.01.2022 року між первісним кредитором ТОВ «ФК «Арагон» та ТОВ «ВВС-Факторинг» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №19.01.2022, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором (а.с. 36-37).
Відповідно до реєстру боржників права вимоги, до яких відступаються, сума та підстава заборгованості (Додаток 1 до договору №19.01.2022), заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 6112,00 грн, з яких 2000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 570,00 грн – сума простроченої заборгованості, 3542,00 грн – сума простроченої заборгованості по підвищеним відсоткам (а.с. 38-57).
Відповідно до розрахунку загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 15.04.2024 року становить – 21635,00 грн, яка складається з наступного: 6112,00 грн – розмір заборгованості на дату відступлення права вимоги; 15523,00 грн – сума нарахованих відсотків станом на 15.04.2024 року (а.с. 10, 15-24).
Відповідно до наведеного позивачем розрахунку ОСОБА_1 нараховано інфляційні збитки у розмірі 42,78 грн та 3% річних у розмірі - 18,09 грн (а.с. 25-26).
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано:
договір про надання правничої допомоги №11/01/2024 від 11 січня 2024 року (а.с. 31-33);
протокол погодження видів правничої допомоги та договірної ціни (а.с. 34);
додаткову угоду №2 від 17 квітня 2024 року до договору до договору про надання правничої допомоги №11/01/2024 від 11 січня 2024 року (а.с. 35-35зв);
акт прийому-передачі послуг до договору про надання правничої допомоги №11/01/2024 від 11 січня 2024 року на загальну суму 4900,00 грн(а.с. 28);
платіжну інструкцію №2468 від 17.06.2024 року на суму 4900,00 грн, призначення платежу – додаткова угода №2 від 17 квітня 2024 року до договору про надання правничої допомоги №11/01/2024 від 11 січня 2024 року (а.с. 59).
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості в певному обсязі.
Апеляційний суд не може погодитись з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно з частинами 1 та 4 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Таким чином судом встановлено, що укладений кредитний договір відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047 Цивільного кодексу України.
Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ст. 214 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Положеннями ч. 1 статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що 04.07.2021 року між ТОВ «ФК «Арагон» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №6987149, згідно з яким останньому надано кредит у розмірі 2000,00 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами - 0,95% від суми кредиту в день.
19.01.2022 року між первісним кредитором ТОВ «ФК «Арагон» та ТОВ «ВВС-Факторинг» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №19.01.2022, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
Відповідно до реєстру боржників права вимоги до яких відступаються, сума та підстава заборгованості (Додаток 1 до договору №19.01.2022) заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 6112,00 грн, з яких 2000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 570,00 грн – сума простроченої заборгованості, 3542,00 грн – сума простроченої заборгованості по підвищеним відсоткам.
Разом з тим, апеляційний суд, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, зазначає, що пунктом 1.1 договору факторингу №19.01.2022від 19.01.2022 року визначено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов`язується оплатити клієнтові усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли та існують на дату укладення цього договору та визначені в додатку №1 до даного договору.
Пунктом 4.2 договору факторингу №19.01.2022від 19.01.2022 року визначено, що фактор зобов`язується протягом 265 днів після набуття чинності договором перерахувати платіжним дорученням на поточний рахунок клієнта грошову суму визначену у пункті 1.1. цього договору. 
Проте, матеріали справи не містять доказів проведення фінансування за договорами факторингу №19.01.2022від 19.01.2022 року.
Таким чином, позивачем не доведено факту переходу до нього права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «ФК «Арагон».
За таких обставин, виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки матеріали справи не містять доказів переходу права вимоги за кредитним договором №6987149 від 04.07.2021 року до позивача.
Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.
Виходячи з наведеного вище та обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, не виконав вимоги ст. 263 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості.
Відтак, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням судового рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Крім того, відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, за подання апеляційної скарги ним сплачено судовий збір в розмір 3633,60 грн (а.с. 105), тому з позивача ТОВ «ВВС-Факторинг» на користь відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2024 року – скасувати.
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг», ЄДРПОУ 37686875, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: