ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1504/25 Справа № 195/376/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кондус Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 травня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Яремчук Л.В. на постанову Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2025 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 

визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.156, ч.1 ст.164 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з конфіскацією вилученої продукції, стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2025 року 19 лютого 2025 року о 10:20 год. ОСОБА_1 в магазині « Оптовичок», який знаходиться за адресою: смт.Томаківка, вул.Шевченка, 48/2, здійснювала роздрібну торгівлю тютюновими виробами сигаретами «CAMEL» без марок акцизного податку відповідно до ст. 226 Податкового кодексу України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч.1 ст. 156 КУпАП.
Крім цього, 06 березня 2025 року об 11.30 годині в магазині «  ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться за адресою: смт.Томаківка, вул.Шевченка, 48/2, будучи ФОП « ОСОБА_1 », остання здійснювала господарську діяльність роздрібну торгівлю алкогольними виробами, не маючи ліцензію на проведення даного виду діяльності, чим порушила вимоги ч.1 ст. 23 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» та п.7 ч.1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 164 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_1 не була присутня під часу розгляду справи та сторона захисту ознайомилися з матеріалами справи лише 28 квітня 2025 року, по суті просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою провадження у справі про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень. 
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що суд першої інстанції належним чином не повідомив особу, що притягується до адміністративної відповідальності про дату, час та місце розгляду справи. Наголошує на тому, що протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.156 КУпАП, не містить зазначення опису правопорушення, а саме процесу обміну товаром та грошима, тобто в протоколі наведено абстрактне формулювання, а не опис конкретного випадку правопорушення. Крім того, працівником поліції не було зазначено нормативний акт, що передбачає відповідальність за таке порушення. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, також не містить зазначення суті правопорушення, а саме провадження господарської діяльності, спрямованої на отримання доходу, яка носить регулярний характер. При цьому матеріали справи не містять доказів на підтвердження систематичності вказаних дій. 
       Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та її захисник Яремчук Л.В. у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, у зв`язку з чим апеляційний перегляд здійснено за відсутності вказаних осіб.
Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.
       Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 17 березня 2025 року за відсутності учасників справи. З матеріалів справи слідує, що апеляційна скарга подана до суду апеляційної інстанції 06 травня 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що оскаржувана постанова винесена за відсутності учасників справи та з текстом оскаржуваної постанови захисник ознайомився 28 квітня 2025 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні. 
Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції належним чином не були з`ясовані обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованих їй адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 156 КУпАП, оскільки викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам КУпАП. 
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП настає за здійснення господарської діяльності без одержання ліцензії певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.
При цьому, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.
В свою чергу, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.
Господарською діяльністю відповідно до п. 1. 32 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» є будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі, коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.
Суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
Як слідує з постанови суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, послався як на докази її винуватості на протокол про адміністративне правопорушення, рапорт працівника поліції, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, фото таблицю до протоколу, квитанцію про отримання речей і документів.
Разом з тим, як протокол про адміністративне правопорушення, рапорт працівника поліції так й інші докази у справі не містять відомостей про те, кому ОСОБА_1 здійснював продаж алкогольних напоїв, протягом якого часу вона здійснювала відповідну діяльність (у даному випадку це має бути проміжок часу, а не конкретна дата й час, оскільки господарська діяльність обов`язково має тривалий, а не одноразовий характер); всі встановлені окремі факти такої діяльності, які в своїй сукупності підтверджують самостійний, ініціативний і систематичний характер діяльності, яку здійснює особа, адже ці ознаки є обов`язковими для висновку про здійснення господарської діяльності.
При цьому, для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП слід обовязково встановити, чи здійснювалась нею господарська діяльність, яка підлягає ліцензуванню.
Виходячи із викладеного апеляційний суд вважає, що підстав для оцінки діяльності ОСОБА_1 як систематичної, з метою одержання прибутку, тобто, господарської в розумінні ст.ст. 3,42 ГК України немає, оскільки належних та допустимих доказів цих обставин суду не надано.
Що стосується адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, апеляційний суд зазначає наступне.
Так, положення ч. 1 ст. 156 КУпАП, що інкримінується ОСОБА_1 , встановлюють відповідальність за здійснення роздрібної або оптової торгівлі, зокрема тютюновими виробами без марок акцизного податку.
Даних про те, які саме дії відповідно до диспозицій ч. 1 ст. 156 КУпАП вчинила ОСОБА_1 , протокол про адміністративне правопорушення не містить, а викладені в ньому відомості про здійснення нею роздрібної торгівлі тютюновими виробами не відповідають фактичним обставинам справи.
Долучений до матеріалів справи рапорт працівника поліції повністю дублює зміст протоколу. 
Судом першої інстанції залишено поза увагою наведені недоліки, допущені уповноваженою посадовою особою під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, які свідчать про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 156, ч. 1 ст. 164 КУпАП.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції не забезпечив справедливий розгляд справи, формально поставився до перевірки відомостей, що містяться у протоколах про адміністративні правопорушення, та прийшов до хибного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні даних адміністративних правопорушень.
Таким чином, сукупність вказаних обставин свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо відсутності події і складу правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 156, ч. 1 ст. 164 КУпАП, так як обставини, викладені в протоколах про адміністративні правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи, тому на підставі наявних матеріалів справи апеляційний суд позбавлений можливості дійти безсумнівного висновку щодо винуватості особи, щодо якої складено протоколи, що виключає адміністративну відповідальність ОСОБА_1 за вказаними правовими кваліфікаціями, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що викладені в постанові висновки не відповідають фактичним обставинам справи, а тому постанова судді підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.156, ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокату Яремчук Л.В. строк на апеляційне оскарження постанови Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Яремчук Л.В. — задовольнити.
Постанову Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.156, ч.1 ст.164 КУпАП — скасувати.
Винести нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.156, ч.1 ст.164 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративних правопорушень.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                           С.І.Крот