ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року	Львів	Справа № 380/17209/24 пров. № А/857/32487/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Затолочного В.С.,
суддів:                                                            Гудима Л.Я.,
                                                                      Качмара В.Я.,
розглянувши у порядку письмового провадження в електронній формі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року у справі № 380/17209/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дії та бездіяльності протиправними (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Брильовським Р.М. у м. Львові у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, дата складення повного тексту судового рішення не зазначена), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також – ОСОБА_1 , позивач) звернулась з адміністративним позовом до до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі також – ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (далі також – ГУ ПФУ у Донецькій області, відповідач 2), в якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у в Донецькій області від 16.07.2024 року № 134950023226 про відмову у призначенні пенсії;
- зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 ОСОБА_1 періоди роботи на посаді рентгенлаборанта з 01.08.1994 по 06.02 2000 та з 28.06.2000 по 30.06.2024;
- зобов`язати відповідача 1 призначити позивачу пенсію за віком з 08.07.2024 року на підставі статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі також - Закон № 1788-ХІІ) (в редакції, визначеній пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 року), а саме у зв`язку з досягненням пенсійного віку 45 років при наявності загального стажу більше 15 років, в тому числі пільгового стажу за Списком №1, більше 7 років 6 місяців.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 16.07.2024 № 134950023226 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до статті 114 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі також – Закон № 1058-IV) ОСОБА_1 .
Зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 ОСОБА_1 періоди роботи на посаді рентгенлаборанта з 01.08.1994 по 06.02.2000 та з 28.06.2000 по 30.06.2024 в Комунальному некомерційному підприємстві Яворівської міської ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня».
Зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 08.07.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 відповідно до статті 114 Закону № 1058-IV.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач 2, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційних вимог, наводячи норми матеріального права, вказує, що пільговий стаж роботи ОСОБА_1 не підтверджений у встановленому законом порядку, оскільки уточнююча довідка від 04.07.2024 № 534 потребує переоформлення та приведення у відповідність з вимогами, встановленими додатком 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 (далі також – Порядок № 637).
Позивач та відповідач 1 не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 КАС України.
У відповідності до вимог частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог учасниками справи не оскаржується, а тому в силу приписів частини першої статті 308 КАС України не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції правильно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 8 липня 2024 року звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових вимогах за Списком № 1 з моменту подання заяви.
За результатами розгляду поданих позивачем документів за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Донецькій області прийнято рішення № 134950023226 від 16.07.2024, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з посиланням на пункт 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутнім пільговим стажем.
У спірному рішенні відповідач вказав, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 призначаються працівникам після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Страховий стаж особи становить 32 років 05 місяців 29 днів. Пільговий стаж відсутній. За доданими документами до стажу роботи за Списком № 1 згідно довідки від 04.07.2024 за №534 не зараховано періоди роботи в якості рентгенлаборанта з 01.08.1994 по 06.02.2000, з 28.06.2000 по 30.06.2024 в Яворівській центральній районній лікарні, оскільки відсутня інформація про зайнятість в кабінеті або відділенні або на посаді молодшого спеціаліста з медичною освітою, зайнятого у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок), що не відповідає найменуванню посад відповідно до розділу XIX Списку 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461: молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок).
Тобто, фактично підставою для відмови в призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 є відсутній пільговий стаж.
Не погоджуючись з спірним рішенням відповідача, та вважаючи його протиправним позивач звернулася до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що час роботи позивача на посаді рентгенлаборанта в Комунальному підприємстві Яворівської міської ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня» з 01.08.1994 по 06.02.2000 та з 28.06.2000 по 30.06.2024, на робочому місці, атестованому у встановленому порядку, підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи, визначеного розділом XIX. ОХОРОНА ЗДОРОВ`Я Списку № 1 «…молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів)…».
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції і, надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом № 1788-XII та Законом №1058-ІV, іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Відповідно до статті 1 Закону № 1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Згідно з частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Частина перша статті 24 Закону № 1058-IV передбачає, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
За приписами статті 62 Закону № 1788-ХІI, основним документом, то підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У пунктах 1 та 2 Порядку № 637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі також - Інструкція № 58) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Згідно з пунктом 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі також – Порядок № 383), встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно віддати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Списки №№ 1, 2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 р. № 1173, застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки №№ 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 р. № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки №№ 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. № 162; якщо пільгова робота продовжується після 16 січня 2003 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 24 червня 2016 року - застосовуються Списки №№ 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2003 р. № 36; якщо пільгова робота продовжується після 24 червня 2016 року (або тільки почалась після цієї дати) - застосовуються Списки №№ 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461.
За період роботи позивача чинними були Список № 1, затверджений постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. № 162, від 16 червня 2003 р. № 36 та від 24 червня 2016 р. № 461.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжні відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 року у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17 та від 25.04.2019 року у справі № 336/61 12/16-а.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії від 04.07.2024 № 534, виданої Комунальним підприємством Яворівської міської ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня», ОСОБА_1 повний робочий день за період з 01.08.1994 по 06.02.2000 та з 28.06.2000 по 30.06.2024 виконувала рентгенологічні обстеження хворих за посадою ренгенлаборанта, що передбачена Списком 1 розділ XIX підрозділ 19, підстава постанова Кабінету Міністрів України № 461 від 24 червня 2016 р.
Таким чином, стаж роботи позивача на посаді рентгенлаборанта становить - 29 років 5 місяців.
Відповідно до розділу ХІХ Списку 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461, передбачено молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок).
При цьому, згідно з пункту 4.14 наказу Міністерства охорони здоров`я України від 23 листопада 2007 року № 742 «Про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою» робота на посадах рентгенлаборантів, технологів з рентгенологічної діагностики зараховується до стажу роботи для атестації за спеціальністю «рентгенологія».
Тобто, відповідно до зазначеного наказу посада «рентгенлаборант» відноситься до молодших спеціалістів, а тому відповідно позиція Списку № 1 «молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою рентген лаборант інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок)» поширюється на рентгенлаборантів, у разі їх зайнятості повний робочий день на роботах і в умовах передбачених цією позицією Списку.
Колегія суддів зазначає про те, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
З врахуванням наведеного вище колегія суддів вважає, що періоди роботи з 01.08.1994 по 06.02 2000 та з 28.06.2000 по 30.06.2024 мають бути зараховані відповідачем 2 до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
Колегія суддів зазначає, що спір між сторонами щодо досягнення позивачем пенсійного віку для призначення пенсії по Списку № 1 відсутній.
Як убачається з апеляційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків суду у цій справі фактично зводяться до необхідності нової правової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів. Водночас зазначеним доводам судом першої інстанції вже була надана належна правова оцінка.
Інших доводів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог позивач не навів, що не дає підстав вважати висновки суду першої інстанцій помилковими, а застосування ним норм матеріального та процесуального права - неправильним.
Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши статтю 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив неправильного застосуванням норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року у справі № 380/17209/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар