П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 травня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/15204/22	

Категорія:106000000          Головуючий в 1 інстанції: Хурса О.О.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту: 02.01.2024 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого  – Бітова А.І.
суддів             – Лук`янчук О.В.
                      – Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута згідно п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Національного університету "Одеська морська академія" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного університету "Одеська морська академія", третя особа без самостійних вимог Міністерство освіти і науки України, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного університету "Одеська морська академія" (далі – НУ "ОМА"), третя особа без самостійних вимог Міністерство освіти і науки України (далі – МОН) про:
-          визнання протиправною бездіяльність НУ "ОМА" щодо встановлення і виплати ОСОБА_1 , щомісячної додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн, починаючи з 24 лютого 2022 року по 18 липня 2022 року, а також додаткової винагороди в розмірі до 30 000 грн пропорційно в розрахунку на місяць, починаючи з 19 липня 2022 року i дотепер; 
-          зобов`язання НУ "ОМА" встановити і виплатити ОСОБА_1 , щомісячну додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн, починаючи з 24 лютого 2022 року по 18 липня 2022 року, а також додаткову винагороду в розмiрi до 30 000 грн пропорційно в розрахунку на місяць, починаючи з 19 липня 2022 року i дотепер.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України (далі – ЗСУ) та у 2010 році його відряджено до НУ "ОМА" із призначенням на посаду курсового офіцера організаційно-стройового відділу, яка заміщується військовослужбовцем ЗСУ згідно Указу Президента України №126/2017 від 03 травня 2017 року.
28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі – Постанова №168), яка застосовується з 24 лютого 2022 року, передбачена виплата військовослужбовцям ЗСУ додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії – збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди.
Таким чином, позивач вважає, що має право на додаткову винагороду у розмірі 30 000 грн за період з 24 лютого 2022 року по 18 липня 2022 року.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що позивач посилається на Постанову №793 від 07 липня 2022 року, якою внесені зміни до Постанови №168, за якими розмір додаткової винагороди змінено з розміру "30 000 грн" на розмір "до 30 000 грн пропорційно в розрахунку на місяць". Проте позивачем при визначенні вимог не враховано п.2 Постанови №793, яким визначено, що вона набирає чинності з дня її опублікування (19 липня 2022 року) та застосовується з 24 лютого 2022 року. Тобто, з аналізу положень цих постанови випливає висновок, що військовослужбовці ЗСУ мають право на щомісячну додаткову винагороду у розмірі 30 000 грн пропорційно в розрахунку на місяць з 24 лютого 2022 року. Університет, керуючись листами-відповідями, на звернення заяв офіцерів щодо виплати їм додаткової винагороди за Постановою №168, усно проінформував про неможливість її виплати через відсутність відповідного фінансування. Університет вживав всіх залежних від нього заходів щодо збільшення бюджетних асигнувань звернувся до МОН з питанням щодо порядку і умов виплати додаткової винагороди. За наведених обставин відповідач вважає, що жодними своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю не порушував прав і законних інтересів позивача. Позивач є військовослужбовцем ЗСУ, проте він відноситься до категорії інших осіб, - військовослужбовець, відряджений до державної установи – цивільного закладу вищої освіти, і така категорія військовослужбовців не визначена Постановою №168. Отже позивачу не може бути нарахована і виплачена додаткова винагорода.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 січня 2024 року позов ОСОБА_1 до НУ "ОМА", третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, МОН про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,– задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність НУ "ОМА" щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 у розмірі 30 000 грн на місяць, починаючи з 24 лютого 2022 року. 
Зобов`язано НУ "ОМА" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду згідно Постанови №168 в розмірі 30 000 грн на місяць, починаючи з 24 лютого 2022 року.
В апеляційній скарзі НУ "ОМА" ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також що у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги:
-          період та час за який суд зобов`язав нарахувати та виплатити по справі №420/15255/22 та сума виплати суттєво відрізняється віл періоду та суми нарахування та виплати по цій справі;
-          НУОМА продовжує вирішувати питання щодо надання Міністерством освіти і науки України додаткового фінансування для виконання рішень суду по цим справам для виплати додаткової винагороди;
-          судом першої інстанція ні в мотивувальній, ні в резолютивній частинах рішення відсутнє посилання на період, за який має бути нарахована та виплачена додаткова винагорода;
-          ключовим та відмінним від інших схожих спірних правовідносин цієї категорії є те, що позивачами хоча і є військовослужбовці ЗСУ, проте вони за функціональними обов`язками фактично не несуть військову службу, не знаходяться в зонах бойових дій, не виконують бойових завдань. Вони є відрядженими з Міністерства оборони України до цивільного закладу освіти, навіть не до військового формування/підрозділу, обіймають (заміщують) цивільні посади;
-          університет має можливість нарахувати додаткову винагороду позивачу, проте не має можливості її виплати, бо відсутній порядок, умови та фінансовий інструмент для здійснення такої виплати;
-          право на щомісячну додаткову винагороду у розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць починаючи з 24 лютого 2022 року, мають військовослужбовці ЗСУ, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань);
-          суд першої інстанції не з`ясовував та не отримав від позивача бойових наказів/ розпоряджень, не перевіряв чи був він в зоні бойових дій, чи був він задіяний в інших бойових операціях тощо, в період з 24 лютого 2022 року.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2024 року клопотання НУ "ОМА" про зупинення провадження у справі №420/15204/22 – задоволено.
Зупинено провадження у справі №420/15204/22 за позовом ОСОБА_1 до НУ "ОМА", третя особа: МОУ, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №640/13029/22.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року поновлено провадження у справі №420/15204/22 за апеляційною скаргою НУ "ОМА" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 січня 2024 року, з підстав прийняття 29 серпня 2024 року у справі №640/13029/22 Великою Палатою Верховного Суду рішення у справі №640/13029/22.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги НУ "ОМА", перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.
ОСОБА_1 перебуває на посаді курсового офіцеру з 31 грудня 2010 року, де отримує грошове забезпечення, як військовослужбовець ЗСУ.
Згідно наказу начальника Інституту Військово-Морських Сил Університету (відноситься до сфери управління Міністерства оборони України) від 10 березня 2022 року виданого на підставі розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09 березня 2022 року (додані позивачем до позову), позивач перебуває в оперативному підпорядкуванні начальника Інституту.
08 серпня 2022 року позивач подав письмове звернення до НУ "ОМА" з проханням виконати вимоги п.1 Постанови №168, а саме виплатити йому щомісячну додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн за період з 24 лютого 2022 року по 18 липня 2022 року та до 30 000 грн пропорційно в розрахунку на місяць за період з 19 липня 2022 року.
НУ "ОМА" зазначає, що не надав відповіді на це звернення у зв`язку із тим, що в усному порядку усі офіцери були проінформовані про те, що НУ "ОМА" не має можливості здійснити виплату додаткової винагороди на підставі відповідей МОН та Мінфіну (додаткових бюджетних призначень та асигнувань на виконання Постанови №168 Університет не отримував).
Так, НУ "ОМА" від 10 травня 2022 року №60/589 повідомлено МОН та Кабінет Міністрів України щодо необхідності вирішення питання щодо виділення додаткового фінансування на 2022 рік за кодом економічної класифікації видатків 2112 "грошове забезпечення військовослужбовців" та 2120 "нарахування на заробітну плату" для виплати грошового забезпечення військовослужбовцям організаційно-стройового відділу НУ "ОМА".
Листом МОН України від 26 травня 2022 року №1/5590-22 повідомлено НУ "ОМА" про відсутність у міністерства видатків для виплати додаткової винагороди військовослужбовцям ЗСУ.
Зважаючи на те, що посилання відповідача на відсутність відповідних бюджетних призначень, як підстави для невиплати позивачу додаткової щомісячної винагороди суперечить чинному законодавству, позивач звернувся за судовим захистом із даним позовом.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що саме на керівника НУ "ОМА" покладено обов`язок щодо видання наказу про виплату військовослужбовцю ЗСУ додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн.
Таким чином, позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності НУ "ОМА" щодо ненарахування і невиплати йому додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, та зобов`язання НУ "ОМА" нарахувати і виплатити позивачу вказану додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн на місяць починаючи з 24 лютого 2022 року.
Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом, який регулює відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, є Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-XII (надалі – Закон №2232-XII).
Відповідно ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу ЗСУ. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження громадянами України (далі – громадяни) військової служби у ЗСУ та регулювання питань, пов`язаних з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі, визначено Положенням про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (надалі – Положення №1153/2008).
Пунктом 5 Положення №1153/2008 визначено, що громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями ЗСУ (далі - військовослужбовці). Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу.
Згідно з п.п.153, 155 Положення №1153/2008 військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період) за їх згодою можуть бути відряджені в інтересах оборони держави та її безпеки до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів із залишенням на військовій службі, але зі звільненням із займаної посади з дальшим призначенням на посаду відповідно до Переліку посад, що заміщуються військовослужбовцями ЗСУ, інших військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення у державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, а також державних та комунальних навчальних закладах, та граничних військових звань за цими посадами, який затверджується Президентом України. Для заміщення вакантних посад у державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, державних та комунальних навчальних закладах їх керівники надсилають до Міноборони письмовий запит про основні характеристики зазначених посад та професійні, освітні і кваліфікаційні вимоги, яким повинні відповідати військовослужбовці для зайняття таких посад. На підставі письмового запиту Міноборони здійснюється добір військовослужбовців для відрядження на посади в державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, державних та комунальних навчальних закладах. Рішення про відрядження військовослужбовців приймається Міністром оборони України. Відрядження оформлюється на підставі письмового запиту керівника державного органу, підприємства, установи, організації, державного та комунального закладу освіти, рапорту військовослужбовця та відповідного подання наказами Міністра оборони України. Про призначення відряджених військовослужбовців на посади керівники державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних закладів освіти письмово повідомляють Міноборони.
За відрядженими до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних закладів освіти військовослужбовцями та членами їх сімей зберігаються всі гарантії та пільги, передбачені законодавством для військовослужбовців. Виплата грошового забезпечення та надання інших видів забезпечення відрядженим військовослужбовцям здійснюється у порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Перелік посад, що заміщуються військовослужбовцями ЗСУ, інших військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення у державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, а також державних та комунальних навчальних закладах, та граничних військових звань за цими посадами, затверджено Указами Президента України від 25 жовтня 2007 року №1020 та від 03 травня 2017 року №126/2017 (надалі – Перелік №126/2017).
Частиною 5 ст. 17 Конституції України визначено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у ЗСУ та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі – Закон №2011-XII), який установлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно ч.1 ст. 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинне забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування ЗСУ, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України (ч.ч.2-4 ст. 9 Закону №2011-XII).
Отже, в Законі №2011-XII окремою нормою встановлено, що порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України спеціальним нормативним документом.
Тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу; додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу; розміри надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу тощо затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 33 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (надалі – Постанова №704).
За змістом п.2 Постанови №704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Так, з метою впорядкування грошового і матеріального забезпечення військовослужбовців ЗСУ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій, Кабінет Міністрів України прийняв Постанову "Про реалізацію експериментального проекту з переходу від військової служби до цивільного життя ветеранів війни на базі закладів освіти засобами освіти, спорту та реабілітації" від 30 січня 2024 року №104 (далі – Постанова №104).
Згідно абз.абз.1-3 пу.1 Постанови №104 військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців ЗСУ, інших військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, особового складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби. Водночас грошове забезпечення виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також окладів за військовими (спеціальними) званнями і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби.
Виплата одноразової грошової винагороди за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов`язків і бездоганну дисципліну відрядженим військовослужбовцям не провадиться.
Мінооборони відповідно ст. 9 Закону №2011-ХІІ, Постанови №704 видало наказ від 07 червня 2018 року №260, яким затвердило Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам (далі – Порядок №260).
Пунктом 2 розділу І "Загальні положення" Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Отже, п.2 Постанови №704, якою визначено порядок і розмір грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, встановлено, що грошове забезпечення зазначених осіб складається із посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, що повністю збігається зі складовими грошового забезпечення військовослужбовців, визначеними в ч.2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ.
Натомість нормою абз.2 п.1 Постанови №104 імперативно визначено, що військовослужбовцям, відрядженим до державних органів, установ та організацій, лише оклади за військовими (спеціальним) званнями і надбавки за вислугою років виплачуються у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, тоді як оклади за посадами та інші виплати виплачуються як для працівників цих державних органів, установ та організацій.
Системний аналіз наведеного нормативного регулювання підтверджує, що порядок грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в ЗСУ та інших військових формуваннях, відрізняється від порядку грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ організацій. Тобто, розмір грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ та організацій, врегульовано окремим нормативно-правовим актом, який визначає дещо відмінний порядок та інші складові формування грошового забезпечення відряджених військовослужбовців.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 (надалі – Указ №64/2022), затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно п.20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. строком на 30 діб (надалі строк дії воєнного стану в Україні продовжено відповідними указами Президента України; воєнний стан в країні триває по теперішній час).
Відповідно п.4 Указу №64/2022 Кабінет Міністрів України (зобов`язаний) невідкладно, зокрема, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
Кабінету Міністрів України (доручено) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації (п.6 Указу №64/2022).
На виконання указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 /2022 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №168, якою вирішив питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, зокрема установив виплату додаткової винагороди для військовослужбовців на період дії воєнного стану.
Відповідно п.1 Постанови №168 (у редакції станом на 28 лютого 2022 року) на період дії воєнного стану військовослужбовцям ЗСУ, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міноборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 3 зазначеної Постанови доручено Міністерству фінансів опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови, а пунктом 5 установлено, що вона набирає чинності з моменту опублікування (28 лютого 2022 року) та застосовується з 24 лютого 2022 року.
З урахуванням змін, які були внесені Постановами Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року №217, від 22 березня 2022 року №350, від 01 липня 2022 року №754, від 07 липня 2022 року №793, абз.1 п.1 Постанови №168 передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям ЗСУ, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міноборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах (абз.1 п.1 Постанови №168 у такій редакції набрав чинності з 19 липня 2022 року – дати набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року №793).
Виплата такої додаткової винагороди проводиться на підставі наказів командирів (начальників) (абз.1 п.1 Постанови №168).
Здійснюючи системне тлумачення Постанови №168, колегія суддів враховує зміст преамбули цієї постанови в первісній редакції, в якій зазначалося, що ця постанова прийнята на виконання указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію".
Врахування преамбули при системному тлумаченні тексту Постанови №168 є неодмінним, оскільки зміст преамбули визначає основні засади тлумачення усього цього нормативно-правового акту. 
Преамбула вказує на умови та причини ухвалення цієї постанови та визначає мету її прийняття.
Зміст первинної редакції п.1 Постанови №168, так і системне тлумачення цієї постанови з урахуванням умов її прийняття, визначеними у преамбулі, дають підстави для висновку, що виплата додаткової винагороди в розмірі 30 000грн. повинна здійснюватися як стимулювання винятково тим військовослужбовцям ЗСУ, які своїми безпосередніми діями здійснюють захист суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності України.
Отже, визначена п.1 первинної редакції Постанови № 168 додаткова винагорода в розмірі 30 000 грн. є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців (п.2 ч.2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ), тоді як абз.2 п.1 Постанови №104 чітко визначено, що грошове забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також окладів за військовими (спеціальними) званнями і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, то колегія суддів вважає, що положення Постанови №168 не поширюють свою дію на військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ та організацій.
Дана правова позиція викладена у відповідності до постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2024 року у справі №640/13029/22.
Згідно розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 №30-Р ПУ-Одеса від 09 березня 2022 року, з метою виконання завдань (заходів) щодо посилення об`єктів військової інфраструктури (військових містечок, пунктів базування, сховищ тощо) в м. Одеса, командувач Військово-Морських Сил ЗСУ наказав начальнику Інституту Військово-Морських Сил НУ "ОМА" з 10 березня 2022 року (до окремого розпорядження) прийняти в оперативне підпорядкування особовий склад організаційно-стройового відділу НУ "ОМА".
Відповідно витягу з наказу начальника Інституту Військово-Морських Сил НУ "ОМА" (по стройовій частині) м. Одеса від 10 березня 2022 року №5 виданого на підставі розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 №30-Р від 09 березня 2022 року (вх.№1/766/1 від 10 березня 2022 року), позивач перебуває в оперативному підпорядкуванні начальника Інституту.
Тобто, позивач є військовослужбовцем ЗСУ, який відряджений до НУ "ОМА" із залишенням на військовій службі, таким чином, до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення Постанови №104, за яким виплачуються тільки оклади за військовими званнями і надбавка за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, а інші складові грошового забезпечення – як для відповідних працівників НУ "ОМА".
Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до НУ "ОМА", здійснюється за рахунок коштів цієї установи, і оскільки додаткова винагорода в розмірі 30 000 грн. є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців, виплата якої для працівників цієї установи не передбачена, то й відсутні правові підстави для її виплати позивачу.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо поширення на позивача як військовослужбовця, відрядженого до державної установи (НУ "ОМА"), положень п.1 Постанови №168 щодо права на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000грн. за кожен місяць спірного періоду.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову НУ "ОМА".
Враховуючи, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів, керуючись п. 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст. 315, п.4 ч.1 ст. 317, ст.ст. 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Національного університету "Одеська морська академія" задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 січня 2024 року скасувати.
Ухвалити у справі нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Національного університету "Одеська морська академія", третя особа без самостійних вимог Міністерство освіти і науки України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 16 травня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.