ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 квітня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/8859/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року (суддя Новікова І.В.)
у справі № 280/8859/24
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачці у виплаті суми пенсії в розмірі 233205,60 грн, що підлягала виплаті її батьку ОСОБА_2 на виконання рішень Запорізького окружного адміністративного суду від 18.03.2024 у справі №280/1465/24 та від 24.02.2023 у справі №280/553/23, і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю;
- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачці недоотриманої державної пенсії її батька ОСОБА_2 згідно рішень Запорізького окружного адміністративного суду від 18.03.2024 у справі №280/1465/24 та від 24.02.2023 у справі №280/553/23 у розмірі 233205,60 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є донькою ОСОБА_2 , який за життя перебував на обліку у ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Позивачка зазначає, що у зв`язку із смертю батька ним не було отримано нараховану пенсію в розмірі 233205,60 грн. Позивачка вказує на те, що вона у встановленому порядку звернулася до відповідача з заявою про виплату їй неотриманих сум пенсій у зв`язку із смертю її батька, проте відповідач безпідставно відмовив у задоволенні заяви.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року адміністративний позов задоволено. 
Суд першої інстанції виходив з того, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються виключно за процедурою, визначеною ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Суд звернув увагу, що відповідач вказував на те, що ГУ ПФУ в Запорізькій області за життя пенсіонера ОСОБА_2 на виконання судових рішень було проведено перерахунок його пенсії, яка залишилися не виплаченою. Доказів того, що інші особи крім позивачки зверталися за отриманням пенсії матеріали справи не містять.
За встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що сума недоодержаної пенсії, за виплатою якої позивачка звернулась до відповідача як донька померлого пенсіонера з числа військовослужбовців, яка має право на одержання такої суми пенсії, є заборгованістю з виплати пенсії, яка виникла внаслідок перерахунку пенсії ОСОБА_2 на виконання рішення суду, а тому у розумінні статті 61 Закону №2262-ХІІ є саме сумою пенсії, яка підлягала виплаті позивачці.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Скаржник вказує, що виплата недоотриманих сум пенсій у зв`язку зі смертю особи, яка отримувала пенсію згідно Закону №2262-ХІІ, у порядку спадкування суперечить чинному законодавству. Вважає, що пенсійний орган діяв в межах чинного законодавства, а позивачка набуде  право на отримання нарахованої ОСОБА_2 суми пенсії лише у тому разі, коли на пенсійний орган буде покладено виконання відповідних зобов`язань в порядку, визначеному законодавством. Зазначає, що надана позивачкою довідка про її проживання разом із померлим видана не органом місцевого самоврядування, що передбачено рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 27.03.2024 №88. 
Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. 
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області як одержувач пенсії по інвалідності, відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.
При цьому, не є спірним той факт, що станом на дату смерті ОСОБА_2 не отримав пенсію у розмірі 233205,60 грн., яка була нарахована на виконання рішень Запорізького окружного адміністративного суду по справах №280/1465/24 та №280/553/23.
У зв`язку із смертю батька, позивачка 23.07.2024 звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про виплату їй сум недоотриманої пенсії відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
На означену заяву ГУ ПФУ в Запорізькій області надало відповідь, повідомивши  позивачку про відсутність підстав для виплати їй сум пенсії, які не були отримані ОСОБА_2 за життя.
Позивачка, не погодившись з такою відмовою, звернулась до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до ч.1 ст. 61 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Відповідно до ч.3 ст.61 Закону № 2262-XII зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Колегія суддів враховує, що у постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 200/10269/19-а, сформульовано висновок про те, що «у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя».
Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізували своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч. 1 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, проте не отримали таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачка 23.07.2024 (не пізніше 6 місяців після смерті її батька ОСОБА_2 ) звернулась до пенсійного органу із заявою про отримання пенсії її батька ОСОБА_2 , яка нарахована, але не виплачена на час смерті останнього.
Отже, позивачка дотрималась умов, які визначені статтею 61 Закону №2262-ХІІ. 
Стаття 61 Закону №2262-ХІІ прямо зобов`язує відповідача виплатити недоодержану пенсіонером пенсію у зв`язку з його смертю, особам, які належать до кола осіб, визначених цією ж статтею, та які звернулись за такою виплатою не пізніше 6 місяців з дня смерті пенсіонера.
Те, що недоодержана пенсія нарахована на виконання судового рішення, не змінює її правову природу.
Відтак, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника, що позивачка набуде право на отримання нарахованої ОСОБА_2 суми пенсії лише у тому разі, коли на пенсійний орган буде покладено виконання відповідних зобов`язань в порядку, визначеному законодавством.
Суд апеляційної інстанції також зауважує, згідно положень розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, до заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подаються такі документи:
1) свідоцтво про смерть пенсіонера;
2) документи, що підтверджують належність членів сім`ї до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, які передбачені пунктом 3 цього розділу;
3) документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, які передбачені пунктом 12 цього розділу, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника).
Відповідно до положень розділу IV Порядку №3-1 заяви, які подаються відповідно до цього Порядку, реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсій згідно із Законом органу, що призначає пенсію.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів приймається органом, що призначає пенсію за місцем фактичного проживання особи, не пізніше 10 днів з дня надходження заяви.
Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що прийняття певного рішення пенсійним органом за заявою позивачки про виплату їй сум недоотриманої пенсії, відповідно до статті 61 Закону №2262, залежить від результатів розгляду поданих позивачкою документів, що віднесено до компетенції органу Пенсійного фонду України.
Натомість, у спірному випадку відповідач подані позивачкою документи разом із заявою від 23.07.2024 по суті не розглянув та відповідне рішення згідно положень Порядку №3-1 не прийняв.
Статтею 5 КАС України визначені способи захисту порушених прав, свобод та інтересів, та зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п.4 та п.10 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Згідно з ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що вимоги стосовно зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачці недоотриманої пенсії є передчасними, а тому у задоволенні цих вимог слід відмовити. Водночас, керуючись приписами ч.2 ст.9 КАС України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що з метою захисту порушеного права позивачки ефективним та належним, за встановлених обставин, є такий спосіб захисту порушених прав, як зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву позивачки від 23.07.2024 про виплату їй сум недоотриманої пенсії, відповідно до статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням висновків суду.
Наведене вище відповідно до ст.317 КАС України є підставою для скасування  рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача вчинити певні дії та ухвалення нового рішення в цій частині.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – задовольнити частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року у справі № 280/8859/24 скасувати в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 недоотриманої пенсії її батька ОСОБА_2 згідно рішень Запорізького окружного адміністративного суду від 18.03.2024 по справі №280/1465/24 та від 24.02.2023 по справі №280/553/23 у розмірі 233205,60 грн.
Ухвалити нове рішення в цій частині.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.07.2024 про виплату їй сум недоотриманої пенсії її батьком ОСОБА_2 у розмірі 233205,60 грн., відповідно до положень статті 61 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням висновків суду.
В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року у справі № 280/8859/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко