ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/7812/16-ц  Номер провадження 22-ц/814/21/25	Головуючий у 1-й інстанції Ференчук О.В.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Одринської Т.В., 
Суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,
за участю секретаря судового засідання - Сальної Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну  скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Іскри Світлани Леонідівни, на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2018 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці і соціальної політики Харківської міської ради, Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення порядку спілкування з дитиною,
УСТАНОВИВ:
У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 (у подальшому змінено прізвище на « ОСОБА_5 », далі по тексту - ОСОБА_1 ), відповідно до якого просив, згідно із зміненими позовними вимогами (а.с. 85 т. 1), зобов`язати ОСОБА_3 не чинити йому перешкод у спілкуванні та виховуванні сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити наступний спосіб його участі у вихованні сина: шляхом побачення з ним починаючи з 9-00 годин до 18-00 годин кожної першої суботи, першої неділі місяця, протягом року, 14 календарних днів в січні під час шкільних канікул та з 25 липня по 8 серпня щороку на території України та за її межами.
Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні та виховуванні сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визначено наступний спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом побачення з ним починаючи з 9-00 годин до 18-00 годин кожної першої суботи, першої неділі місяця, протягом року, 14 календарних днів в січні під час шкільних канікул та з 25 липня по 8 серпня щороку на території України. 
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 
Із вказаним рішенням не погодилась відповідач ОСОБА_1 та подала заяву про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2018 року.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2018 року від 27 вересня 2021 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Іскра Світлани Леонідівни, про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2018 року - відмовлено.
ОСОБА_1 оскаржено заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2018 року в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду.
У зв`язку із зміною територіальної підсудності справ Харківського апеляційного суду на підставі розпорядження голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» справу передано в провадження Полтавського апеляційного суду. 
В апеляційній скарзі представник  ОСОБА_1 просив заочне рішення суду першої інстанції скасувати повністю, ухвалити у справі нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення у справі, порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права.
Зазначено, що внаслідок відсутності взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне життя та виховання дітей, сімейне життя подружжя не склалося. Вже із серпня 2014 року сторони мешкали окремо, спільне господарство не вели, спільні діти залишились проживати із ОСОБА_1 . З 2014 року ОСОБА_1 та діти отримали офіційний статус переселенців з тимчасово окупованої території (місто Донецьк) та стали мешкати у місті Харкові. На сьогоднішній день ОСОБА_1 перебуває у шлюбі із громадянином Польщі -
ОСОБА_7 , про що Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 02.02.2016 складено відповідний актовий запис, та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . Від цього шлюбу вони мають сина, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 06.04.2016. 
Відсутність протягом останніх трьох років зустрічей та спілкування сина ОСОБА_9 із ОСОБА_2 призвело до того, що він став його поступово забувати та вважати батьком теперішнього чоловіка матері, ОСОБА_7 . Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 29.11.2018 у справі № 501/2554/18 ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав щодо сина ОСОБА_6 , а рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 28.12.2020 у справі № 501/4068/20 усиновителем дитини визнано ОСОБА_7 . 
Протягом всього часу після розлучення позивач не цікавився станом здоров`я сина та ніякої участі в його житті не брав, не турбувався про нього та жодним чином не виявляв батьківського піклування та щонайменшої турботи. Крім того, на адресу ОСОБА_1 та її дітей постійно надходили погрози від ОСОБА_2 , за змістом яких він залякував свою колишню дружину тим, що викраде в неї дітей та забере їх до тимчасово окупованої території, і вона ніколи не зможе їх побачити. У зв`язку із систематичним надходженням від ОСОБА_2 погроз у дітей з`явилися симптоми стресу, страх за своє майбутнє, постійно почали снитися кошмари тощо. Дійсно побоюючись за життя та здоров`я своїх дітей та своє власне, ОСОБА_1 зверталася до різних правоохоронних органів. На її прохання припинити такі дії позивач реагував категоричною відмовою та агресією в її сторону та стверджував, що як батько має право чинити зі своєю дитиною що хоче. 29.12.2015 позивач без її відома, без виданої довіреності та необхідних документів викрав сина ОСОБА_10 та забрав у місто Донецьк. У зв`язку із чим Московським відділом поліції у місті Харкові було розпочато досудове розслідування стосовно ОСОБА_2 . 
Позивача жодного разу не намагався цивілізовано вирішити питання щодо його участі у вихованні своїх власних дітей, тому вже тривалий час вихованням сина ОСОБА_9 , який залишився проживати із нею, його матеріальним забезпеченням та піклуванням про його здоров`я та духовний розвиток займається вона із новим чоловіком. 
Про наявність позову вона не була обізнана до того часу, як після спливу трьох років з моменту його винесення з телефонного дзвінка державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) їй стало відомо про відкриття виконавчого провадження № 66552713 від 18.08.2021, в якому вона є боржником. 
Суд першої інстанції ухвалив рішення без з`ясування вищевказаних обставин фактичних стосунків між сином і біологічним батьком.
Також, в обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що всупереч вимогам ст. 19 СК України, під час розгляду справи судом першої інстанції Управлінням служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради не надавався обґрунтований висновок стосовно встановлення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні із сином ОСОБА_9 , оскільки, як зазначено було судом, місце проживання дитини не відомо. Суд першої інстанції не вживав жодних заходів для встановлення місця проживання дитини, в той же час станом на час ухвалення оскаржуваного заочного рішення вона із сином ОСОБА_9 переїхали до АДРЕСА_1 , що підтверджується долученими до апеляційної скарги довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Отже, відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України до участі у справі має бути залучений орган опіки та піклування Чорноморської міської ради Одеської області. 
У справі № 501/2554/18 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_9 виконавчим комітетом Чорноморської міської ради Одеської області, як органом опіки та піклування, було надано висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.
Крім того, апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідачка ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про розгляд справи, отже наявні обов`язкові підстави для скасування рішення.

24.01.2023 до апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_2 , адвоката Волочнюка М.О. надійшли пояснення по суті апеляційної скарги (а.с. 214-216 т. 2), відповідно до яких останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, заочне рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначено, що позивач звертався до суду про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей та визначення порядку спілкування із дітьми ще в червні 2016 року (приблизно через дев`ять місяців після розірвання шлюбу між сторонами). Також, відповідачка, маючи інформацію про засоби зв`язку із ним жодного разу не повідомляла його про зміну місця проживання сина ОСОБА_9 , згоду на це не отримувала від нього, а також не повідомляла про наявність намірів позбавити його батьківських прав щодо нього. Судом першої інстанції було з`ясоване адресу зареєстрованого місця проживання матері, з якою залишився проживати син ОСОБА_9 , вживати інші пошукові заходи не покладено на суд. Заочне рішення від 09.06.2021 у справі № 501/2554/18, яким позивача було позбавлено батьківських па відносно сина ОСОБА_9 , було скасоване у порядку перегляду заочного рішення. 

Щодо можливості розгляду справи апеляційним судом за відсутності учасників справи, що у судове засідання не з`явились.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
У судове засідання 18.03.2025 учасники справи не з`явились.
Позивач ОСОБА_2 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , яка є тимчасово окупованою територією України і куди не здійснюється відправлення поштової кореспонденції. Іншої адреси суду не повідомляв. Представник ОСОБА_2 , адвокат Волочнюк М.О. помер, про що наявні відомості в Єдиному державному реєстрі адвокатів України.
У зв`язку із цим виклик позивача ОСОБА_2 у судове засідання 18.03.2025 о 15 год 20 хв здійснене шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. 
Відповідач ОСОБА_1 жодного разу до Полтавського апеляційного суду не з`явилась, про причини неявки суд не повідомляла, іншої адреси проживання, окрім як востаннє визначеної для внутрішньо переміщеної особи ( АДРЕСА_1 ) суду не повідомляла.
Адвокати Іскра С.Л., Чумаченко С.О., які представляли інтереси ОСОБА_1 у справі, повідомили суду про припинення представницьких повноважень.
ОСОБА_1 станом на час розгляду справи апеляційним судом не є зареєстрованим користувачем підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», тому повідомлялась апеляційним судом про судове засідання 18.03.2025 шляхом надіслання судової повістки-повідомлення рекомендованим листом з повідомленням за адресою проживання: АДРЕСА_1 , однак поштове відправлення повернулось до суду без вручення адресату з причини: «адресат відсутній за вказаною адресою».
В силу положень пункту четвертого частини восьмої статті 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідачка ОСОБА_1 , будучи достовірно обізнаною про наявність провадження у справі, враховуючи те, що саме нею ініційовано апеляційний перегляд справи, жодного разу до апеляційного суду не звернулась, ані особисто, ані через свого представника, тобто тривалий час перебування справи в Полтавському апеляційному суді (з червня 2022 року по серпень 2025 року) не цікавилась станом ініційованого нею апеляційного провадження у справі.
З огляду на вищевикладене неявка сторін у справі, які вважаються належним чином повідомленими судом про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.
Представник третьої особи у справі - служби у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради до апеляційного суду не з`явився, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи.
Суд першої інстанції установив, що з 06.09.2003 по 24.09.2015 сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.09.2015 року (а.с. 5). 
Відповідачка мешкає разом із сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , окремо від позивача ОСОБА_2 .
Задовольняючи частково позовні вимоги та встановлюючи порядок участі позивача ОСОБА_2 , як батька, у спілкуванні із сином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом побачення з ним починаючи з 9:00 години до 18:00 години кожної першої суботи, першої неділі місяця протягом року, 14 календарних днів у січні під час шкільних канікул та з 25 липня по 8 серпня щороку на території України, суд першої інстанції виходив з того, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. 

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
       Щодо доводів апеляційної скарги про неналежне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що 04.07.2016 Московським районним судом м. Харкова було відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 29.09.2016 на 11 год 30 хв (а.с. 19 т. 1).
       Відповідач ОСОБА_1 повідомлялась судом першої інстанції про судове засідання 29.09.2016 шляхом надіслання рекомендованого листа з повідомленням за адресою взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_3 , яке повернулось до суду без вручення адресату з відміткою: «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 24 т. 1), а також додатково смс-повідомленням у додаток Viber на тел. НОМЕР_3 (а.с. 20 т. 1).
       Судові засідання, призначені суддею Московського районного суду м. Харкова на: 23.11.2016, 18.02.2017, 29.03.2017, 02.06.2017, 08.08.2017, 31.10.2017, про які ОСОБА_1 повідомлялась виключно шляхом надіслання смс-повідомлень у додаток Viber на тел. НОМЕР_3 , неодноразово відкладались. (а.с. 28, 31, 36, 41, 48 т. 1).
       У подальшому, у зв`язку із тривалою хворобою головуючого судді у справі, справу передано в провадження іншого судді Московського районним судом м. Харкова та призначено судове засідання на 18.01.2017 на 10 год 30 хв. (а.с. 53-54 т. 1)
        ОСОБА_1 повідомлялась судом першої інстанції про судове засідання 18.01.2017 шляхом надіслання рекомендованого листа з повідомленням за адресою взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_3 , яке повернулось до суду без вручення адресату з відміткою: «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 59-60 т. 1).
       Судове засідання 18.01.2017 було відкладене судом на 19.02.2018 на 10 год 10 хв.
ОСОБА_1 повідомлялась судом першої інстанції про судове засідання 19.02.2018 шляхом надіслання рекомендованого листа з повідомленням за адресою взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_3 , яке повернулось до суду без вручення адресату з відміткою: «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 66-67 т. 1).
       У судовому засіданні 19.02.2018 було оголошено перерву до 18.04.2018 11 год 30 хв. (а.с. 68 т. 1)
        ОСОБА_1 повідомлялась судом першої інстанції про судове засідання 18.04.2018 шляхом надіслання рекомендованого листа з повідомленням за адресою взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_3 , яке повернулось до суду без вручення адресату з відміткою: «інші причини» (а.с. 72-73 т. 1).
У подальшому, судові засіданні у справі неодноразово відкладались на 27.06.2018, 12.09.2018, 26.09.2018, однак матеріали справи не містять доказів повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи.
26.09.2018 судом першої інстанції ухвалено заочне рішення у справі.
Повернення судових повісток з причини «адресат відсутній за вказаною адресою» та надіслання смс-повідомлень у мобільний додаток, не вважається належним повідомленням.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду констатує, що відповідач ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи місцевим судом, що, в силу п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Щодо перегляду справи по суті спору. 
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Частиною першою статті 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.
Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.
Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони у справі, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на момент перегляду справи апеляційним судом досяг 13-річного віку, тобто вважається малолітньою особою.
На час перебування сторін у шлюбі (з 2003 по 2015 рік) вони разом були зареєстровані та проживали разом із дітьми, зокрема сином ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 .
З листопада 2014 року малолітній ОСОБА_9 разом із матір`ю значився на обліку внутрішньо переміщених осіб за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 8, 66 т. 1), а у подальшому, з липня 2018 року, за адресою: АДРЕСА_1 .
Остання відома адреса зареєстрованого місця проживання батька (позивача у справі) -
ОСОБА_2 АДРЕСА_2 (а.с. 38). Іншої адреси фактичного проживання позивач не повідомляв суду.
       З доводів апеляційної скарги вбачається, що між сторонами існує спір щодо визначення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_9 . 
       Орган опіки та піклування за місцем проживання малолітнього ОСОБА_9 у місті Харкові - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради висновок щодо участі батька у вихованні малолітнього сина не надав через відсутність відомостей про фактичне місце проживання дитини та неможливість викликати для надання пояснень батьком через проживання на тимчасово окупованій території України (а.с. 55-57 т. 1).
Полтавським апеляційним судом ухвалою від 14.03.2023 залучено до участі у справі в якості третьої особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області, оскільки встановлено, що малолітній ОСОБА_6 та його мати ОСОБА_1 перебувають на обліку внутрішньо переміщених осіб за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 224-225 т. 1)
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 21.11.2024 зобов`язано орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області надати обґрунтований висновок щодо участі батька ОСОБА_2 у вихованні дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 48-49 т. 2)
       Заявою від 30.12.2024 представником органу опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області повідомлено суд, що питання про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення порядку спілкування батька з дитиною, буде розглянуте Комісією з питань захисту прав дитини після ухвалення рішення у справі про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 73-74 т. 2) 
       Листом від 04.02.2025 за вих № 643/7812/16-ц/2632/2025 Полтавським апеляційним судом повторно, на виконання ухвали від 21.11.2024 витребувано висновок органу опіки та піклування про визначення порядку спілкування батька з дитиною. (а.с. 77-79 т. 2)
       Заявою від 17.03.2025 представником органу опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області повідомлено суд, що в ході розгляду матеріалів по справі встановити місце перебування батька ОСОБА_2 не виявилося можливим. На адресу батька ОСОБА_2 , вказану в позовній заяві, направлялись запрошення, але батько жодного разу на запрошення до служби у справах дітей Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області не з`явився, на зв`язок не виходив та місце його перебування не відомо. Надання висновку про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення порядку спілкування батька ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без встановлення і вивчення матеріального стану, житлових і побутових умов, стану здоров`я, місця фактичного перебування батька потягне за собою порушення особистих прав та законних інтересів дитини. На теперішній час надати висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області не виявляється можливим без встановлення і вивчення матеріального стану, житлових і побутових умов, стану здоров`я, місця фактичного перебування батька дитини, так як воно потягне за собою порушення особистих прав та законних інтересів дитини. Також, апеляційному суду повідомлено, що в провадженні Самарського районного суду міста Дніпропетровська перебуває цивільна справа № 225/1013/24 за позовом ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
       У відповідності до частин 4, 5 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Висновок органу опіки та піклування щодо встановлення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною не є обов`язковим для суду.
       Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що неможливість органу опіки та піклування надати висновок у справі, враховуючи тривалість розгляду судом справи про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, суперечить як правам та інтересам самої дитини, так і батька, який намагається встановлення такого порядку та налагодження батьківського зв`язку із сином.
Наявність вітчима ( ОСОБА_7 ), з яким проживає матір та малолітній ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також не є перешкодою для спілкування дитини із біологічним батьком, оскільки батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.
Як встановлено апеляційним судом, заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 29 листопада 2018 року у справі № 501/2554/18 за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - скасоване за результатом розгляду заяви відповідача про перегляд заочного рішення, а ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від04 квітня 2024 року позов залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України у зв`язку із повторною неявкою позивача.
Також, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 грудня 2020 року у справі № 501/4068/20 за заявою  ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області, Чорноморський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_7 , про усиновлення дитини - скасоване за результатом розгляду апеляційної скарги представника ОСОБА_2 та прийнято нове рішення, яким заяву про усиновлення дитини залишено без задоволення. (а.с. 39-42 т. 2)
Наявність провадження у справі № 225/1013/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що перебуває на розгляді Самарського районного суду м. Дніпропетровська, не є підставою не визначати порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.
Частиною першою статті 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.
До вирішення судом питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_9 (тобто до набрання законної сили рішенням суду про позбавлення батьківських прав), він не може бути позбавлений права на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. 
Позивачем надані достатні докази, які позитивно характеризують останнього, що він не перебував на обліку в наркологічних та психіатричних закладах, за місцем проживання у місті Донецьк характеризувався позитивно. (а.с. 9-11 т. 1)
Будь яких обставин вважати, що особисті побачення батька із сином ОСОБА_9 можуть завдати шкоди психологічному чи фізичному здоров`ю останнього судом не встановлено та доказів зворотного апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить. 
Оскільки позивач фактично зареєстрований та проживає на тимчасово окупованій території України, колегія суддів вважає, що побачення батька з дитиною необхідно визначити за місцем проживання дитини.
       З огляду на це, апеляційний суд вважає за можливе встановити порядок участі батька у спілкуванні із сином ОСОБА_9 за місцем проживання дитини шляхом визначення побачень: з 12-00 годин до 18-00 годин першої суботи місяця з урахуванням зайнятості дитини.
Такий порядок побачень апеляційний суд вважає таким, що найбільш відповідатиме забезпеченню якнайкращих інтересів дитини, враховуючи її вік, та сприятиме налагодженню та збереженню зв`язку між ними.
Сторони у справі не позбавлені у подальшому можливості змінювати встановлений судом порядок відповідно до зміни життєвих обставин. 
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Враховуючи вищевикладені висновки апеляційного суду, заочне рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити у справі нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
Оскільки за результатом апеляційного перегляду справи колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 50% суми судового збору, сплаченого ним за подання позову до суду, а з позивача на користь відповідачки - 50% суми судового збору, сплаченого нею за подачу апеляційної скарги.
За подачу позову до суду у 2016 році позивачем було сплачено судовий збір у сумі 551,20 грн.
За подачу апеляційної скарги підлягав сплаті судовий збір відповідно до Закону України «Про судовий збір» у сумі 150% ставки судового збору, який підлягав сплаті за подачу позову до суду, тобто у сумі 826,80 грн (551,20 х 150%). Фактично відповідачем за подачу апеляційної скарги було сплачено суму у більшому розмірі, ніж встановлено законом, а саме 1 362 грн. Судовий збір в розмірі переплаченої суми не підлягає розподілу між сторонами у порядку статті 141 ЦПК України, а може бути повернутий у порядку, передбаченому статтею 7Закону України «Про судовий збір» за відповідно поданою заявою.
З урахуванням цього, апеляційний суд здійснює розподіл судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі 826,80 грн.
На підставі вищевикладеного з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 275,60 грн за подачу позову до суду, а з позивача на користь відповідачки - 413,40 грн за подачу апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 11 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Апеляційний суд вважає за можливе здійснити взаємозалік судових витрат сторін зі сплати судового збору на користь одна одної, та стягнути з позивача на користь відповідачки 137,80 грн (413,40 - 275,60) судового збору за подачу апеляційної скарги, звільнивши відповідачку від сплати судового збору на користь позивача у сумі 275,60 грн за подачу позову до суду.
Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 376, ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  - адвоката Іскри Світлани Леонідівни, -задовольнити частково.
Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2018 року -скасувати.
Ухвалити у справі нове рішення.
Позов ОСОБА_2  до ОСОБА_3 , треті особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці і соціальної політики Харківської міської ради, Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення порядку спілкування з дитиною -задовольнити частково.
Визначити наступний спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом побачень з 12-00 годин до 18-00 годин першої суботи місяця з урахуванням зайнятості дитини за місцем її проживання. 
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 137,80 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.
У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 24 березня 2025 року.

Головуючий суддя                                                          Т.В. Одринська

Судді         О.О. Панченко 

В.П. Пікуль