УХВАЛА

19 травня 2025 року 
м. Київ
справа № 320/29191/23
адміністративне провадження № К/990/17638/25  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Олендера І.Я., 
суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф., 
перевіривши касаційну скаргу Центрального матеріального складу головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2024 у справі №320/29191/23 за адміністративним позовом Центрального матеріального складу головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
в с т а н о в и в:
Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Центральний матеріальний склад головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України через підсистему «Електронний суд» 25.04.2025 звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2024 у справі №320/29191/23, ухвалити нову постанову, якою справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
При поданні касаційної скарги скаржник також заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження спірних у цій справі судових рішень та навів підстави, що зумовили пропуск визначеного статтею 329 Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) процесуального строку звернення до суду. Зокрема, позивач послався на наступні обставини: своєчасність подання касаційної скарги у цій справі при первинному зверненні до суду; постановлення Верховним Судом ухвал про повернення раніше поданих скаржником касаційних скарг із наданням права повторного звернення до суду з касаційною скаргою після їх повернення.
У своїх доводах про поважність підстав пропуску строку при поданні касаційної скарги скаржник зазначив, що зазначені ним обставини є безпосереднім чинником необхідності поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, ухвалених у цій справі. На його переконання, така необхідність обумовлена тим, що первинна касаційна скарга була подана у встановлений процесуальним законом строк, а надалі скаржником здійснювалося виконання вимог ухвали суду про її повернення з подальшим повторним зверненням до суду касаційної інстанції у порядку, передбаченому законом. Позивач окремо зауважив на належну реалізацію ним права на звернення до суду, а також вказав на відсутність зловживання процесуальними правами з боку останнього, що підтверджується врахуванням зауважень, викладених у попередніх ухвалах Верховного Суду про повернення касаційних скарг, та оперативним повторним зверненням до суду у найкоротші строки після їх повернення.   Це, на думку позивача, свідчить про наявність об`єктивних обставин, які зумовлюють поновлення відповідного процесуального строку. 
Цитуючи правові позиції Європейського Суду з прав людини, положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та керуючись положеннями КАС України, скаржник вказав про необхідність урахування зазначених у клопотанні обставин як поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження.
Оцінивши наведені скаржником підстави пропуску строку на касаційне оскарження, Верховний Суд ухвалою від 30.04.2025 визнав їх неповажними, у зв`язку з чим подану позивачем касаційну скаргу залишив без руху та запропонував скаржнику в десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали надати до суду обґрунтовану заяву (клопотання) про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших поважних причин пропуску строку, якщо такі є, з доданням до неї (нього) доказів на підтвердження вказаних у заяві (клопотанні) обставин. Окрім того, у зв`язку з невідповідністю касаційної скарги вимогам пункту 4 частини другої, частини четвертої статті 330 КАС України, Суд запропоновував скаржнику, у визначений в цій же ухвалі строк, усунути недоліки касаційної скарги та надати до суду: 1) уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих Верховним Судом; 2) документ про сплату судового збору в розмірі 42944,00грн за подання касаційної скарги у цій справі.
Тобто, залишаючи подану позивачем касаційну скаргу без руху, з-поміж іншого, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав уважати, що скаржником пропущено строк з поважних причин, оскільки, на переконання Суду, наведені у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження обґрунтування та доводи не є такими, що пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій з касаційного оскарження спірних у цій справі судових рішень. 
У зв`язку з наявністю у Центрального матеріального складу головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України офіційної електронної адреси та електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», копія ухвали про залишення касаційної скарги без руху від 30.04.2025 була направлена останньому в електронній формі за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
Згідно з інформацією, наявною в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду» електронний документ (ухвала суду від 30.04.2025) доставлено в електронний кабінет Центрального матеріального складу головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України 30.04.2025 о 20:04год.
На виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, Центральним матеріальним складом головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України через підсистему «Електронний суд» 12.05.2025 до Верховного Суду подано:
- заяву про усунення недоліків, зміст якої включає уточнення процесуальних підстав касаційного оскарження спірних у справі №320/29191/23  -  рішення Київського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2024 унормованих, зокрема, пунктами 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, а також клопотання про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження спірних у цій справі судових рішень; 
- платіжну інструкцію №161 від 23.01.2025 на суму 42944,00грн, як доказ сплати судового збору за подання касаційної скарги в цій справі. 
Обґрунтовуючи поважність підстав пропуску строку на касаційне оскарження, Центральний матеріальний склад головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України повторно вказує, що дотримання ним процесуального строку на касаційне оскарження спірних судових рішень визначеного статтею 329 КАС України при первинному зверненні до суду та приведення касаційної скарги у відповідність до положень статті 330 КАС України, зокрема, й в частині наведення обґрунтованих підстав касаційного оскарження, які безпідставно не були прийняті Верховним Судом при зверненні до суду з касаційними скаргами раніше є достатніми підставами для поновлення строку на касаційне оскарження, як такого, що пропущено з об`єктивних та поважних причин. 
Цитуючи рішення Європейського Суду з прав людини, положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та керуючись положеннями КАС України скаржник повторно звертає увагу на необхідність урахування судом належної реалізації ним права на касаційне оскарження спірних в цій справі судових рішень та відсутність з його боку зловживання процесуальними правами, яке полягає у врахуванні зауважень викладених Верховним Судом в ухвалах про повернення раніше поданих касаційних скарг та невідкладному зверненні скаржника до суду з метою їх оскарження у найкоротші строки після такого повернення. 
Як висновок: скаржник просить визнати поважними підстави пропуску строку на касаційне оскарження та не обмежувати Центральний матеріальний склад головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України в праві на доступ до правосуддя.
Оцінивши доводи наведені позивачем у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження спірних у цій справі судових рішень, поданому на виконання вимог ухвали від 30.04.2025 про залишення касаційної скарги без руху, Верховним Судом установлено, що обґрунтовуючи поважність підстав пропуску строку на касаційне оскарження, скаржником зазначено причини попуску процесуального строку аналогічні тим, що були наведені ним при поданні касаційної скарги, та які судом було визнано неповажними. Інших умотивованих доводів, які б підтверджували поважність підстав пропуску строку на касаційного оскарження Центральним матеріальним складом головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України не вказано; належних, достовірних та достатніх доказів до клопотання не додано.
Статтею 129 Конституції України унормовано, що однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Аналіз положень статей 5, 13, 328, 329 КАС України дозволяє дійти висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним Кодексом строк.
Відповідно до частин першої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
З аналізу вищенаведених положень вбачається, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених  КАС України  певних процесуальних дій. 
Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними,  строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом   процесуальний   строк подання касаційної скарги.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин. 
У той же час, Верховний Суд звертає увагу, що з урахуванням приписів статті 44 КАС України всі учасники справи мають однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків, а тому маючи намір добросовісної реалізації належного особі права на касаційне оскарження судового рішення, скаржник повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту для чого, як особа, зацікавлена у її поданні, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.  
Так, керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень з`ясовано, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2024 у справі №320/29191/23 була прийнята у відкритому судовому засіданні. 
Копію означеної постанови Центральний матеріальний склад головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України отримав в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд» 11.12.2024, про що зазначено у поданій скаржником касаційній скарзі. 
Отже, останнім днем для звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою в межах встановленого законом строку був день із датою 10.01.2025.
Натомість, касаційну скаргу до Верховного Суду скаржником подано лише 25.04.2025, тобто зі спливом понад чотирьох місяців з моменту отримання повного тесту спірної постанови суду апеляційної інстанції від 11.12.2024, що на думку Верховного Суду, не є свідченням наміру добросовісної реалізації належного особі права на касаційне оскарження спірних судових рішень та забезпечення неухильного виконання вимог процесуального закону, зокрема, щодо строку подання касаційної скарги унормованого статтею 329 КАС України.
Верховний Суд наголошує, що термін визначення процесуального строку на оскарження рішення суду обчислюється з моменту виготовлення судового рішення суду апеляційної інстанції в повному обсязі або з моменту вручення особі такого судового рішення, а тому обставини, на які посилається позивач у поданому на виконання вимог ухвали від 30.04.2025 про залишення касаційної скарги без руху клопотанні, не свідчать про наявність у особи безумовного права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати своє право на касаційне оскарження, та не можуть вважатися належним доказом того, що пропуск строку на касаційне оскарження відбувся з незалежних від волі скаржника причин. 
До того ж, жодних доказів на підтвердження поважності причин, які є об`єктивно непереборними, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного, в межах передбаченого КАС України строку звернення до суду, позивачем до суду так і не надано, зокрема, доказів, які б засвідчували факт об`єктивної неможливості останнього звернутися до Верховного Суду із касаційною скаргою оформленою у відповідності з положеннями статей 328 і 330 КАС України та у межах строку, визначеного статтею 329 цього ж Кодексу.
Судом також установлено, що Центральний матеріальний склад головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України звертався до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2024 у справі №320/29191/23 три рази.
Кожну з раніше поданих позивачем касаційних скарг Верховний Суд ухвалами від 17.01.2025, від 12.02.2025 та від 21.03.2025 повернув особі, яка її подала на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України як таку, що не містила належного викладення підстави (підстав) для касаційного оскарження спірних у цій справі судових рішень, обов`язок зазначення яких унормовано частиною четвертою статті 328 та пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України. При цьому, вказавши про незмістовність та недостатність наведеного скаржником обґрунтування підстав касаційного оскарження визначених, зокрема, пунктами 1, 3 частини четвертої 328 КАС України, у кожній зі своїх ухвал Суд вичерпно та послідовно роз`яснив скаржнику вимоги щодо форми і змісту касаційної скарги, яким така має відповідати при викладенні підстав касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, в тому числі, й у випадку подання касаційної скарги на підставі пунктів 1-4 частини четвертої статті 328, частин другої-третьої статті 353 цього Кодексу та зауважив про наявність у особи права на повторне звернення до суду з касаційною скаргою після повернення такої скаржнику.
Підставою для повернення трьох раніше поданих позивачем касаційних скарг, слугувало виключно відсутність у касаційній скарзі належного обґрунтування підстав для касаційного оскарження спірних у цій справі судових рішень визначених частиною четвертою статті 328 та пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України, тобто саме проявлений Центральним матеріальним складом головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України підхід до оформлення касаційних скарг став причиною для їх повернення. 
За змістом статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, щодо форми і змісту касаційної скарги. Частиною першою статті 45 КАС України регламентовано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. 
Приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями, і для його виконання процесуальний закон встановлює достатній строк - тридцять днів з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення (з дня отримання копії судового рішення). 
У той же час, Суд, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.
Оцінивши наведене скаржником обґрунтування змісту касаційної скарги поданої 25.04.2025, Верховний Суд дійшов висновку, що вчетверте подана позивачем касаційна скарга жодним чином не усуває виявлених судом недоліків в частині викладення підстав для касаційного оскарження, а відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює в подальшому її розгляд. 
Зокрема, як установив Суд, вчетверте подана Центральним матеріальним складом головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України касаційна скарга в частині викладення підстав для касаційного оскарження спірних рішення та постанови є ідентичною раніше поданим. Тобто маючи деталізовані роз`яснення Верховного Суду викладені в ухвалах від 17.01.2025, від 12.02.2025, від 21.03.2025 щодо наявних суперечностей, які унеможливлюють вирішення питання про відкриття касаційного провадження у цій справі, зазначені мотиви скаржник так і не врахував.
А тому, у зв`язку з невідповідністю касаційної скарги вимогам пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, Верховний Суд в ухвалі від 30.04.2025 про залишення касаційної скарги без руху запропоновував скаржнику усунути недоліки касаційної скарги шляхом подання уточненої касаційної скарги, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження спірних судових рішень має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих Верховним Судом.
Натомість, подані позивачем на виконання вимог ухвали від 30.04.2025 про залишення касаційної скарги без руху редакційні уточнення касаційної скарги, з вказівкою як на процесуальну підставу (підстави) касаційного перегляду на положення пунктів 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, жодним чином не усуває виявлених Верховним Судом недоліків в частині викладення підстав для касаційного оскарження спірних у справі №320/29191/23 - рішення Київського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2024, що свідчить виключно про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та систематичне ігнорування останнім вимог і роз`яснень суду касаційної інстанції
Усталеною є позиція Верховного Суду, що питання оцінки поважності причин пропуску строку через невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення касаційної скарги останньому не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру і не надають такій особі права у будь-який необмежений час після спливу строку касаційного оскарження визначеного статтею 329 КАС України реалізовувати право на касаційне оскарження судових рішень. 
Факт попереднього звернення до суду з касаційною скаргою у встановлений законом строк також не є безумовною підставою для поновлення строку звернення до суду з повторно поданою касаційною скаргою, оскільки надання особі, яка бере участь у справі права на повторне звернення до суду з касаційною скаргою, не звільняє таку особу від дотримання встановленого законом строку на подання касаційною скарги та не передбачає можливості у зв`язку з цим свавільно розпоряджатися часом на касаційне оскарження.
Посилання скаржника на обставини регулярного звернення до суду та невідкладного подання касаційної скарги у цій справі, зокрема, після її останнього повернення, недостатні для підтвердження поважності причин пропуску строку, адже скаржник, маючи намір реалізації наданого йому права на касаційне оскарження судового рішення, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх процесуальних обов`язків, у тому числі, щодо строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.     
Право на касаційний перегляд судових рішень нерозривно пов`язане з обов`язком дотримання процесуального закону щодо порядку, строків та умов реалізації цього права. Процесуальні обов`язки в цій частині є однаковими для всіх учасників судового процесу, що відповідає принципу рівності сторін та забезпечує дотримання засад адміністративного судочинства.
За результатом розгляду поданого на виконання вимог ухвали від 30.04.2025 про залишення касаційної скарги без руху клопотання, Верховний Суд дійшов висновку, що у даному випадку пропуск строку на касаційне оскарження відбувся з суб`єктивних причин, які повністю залежали від волевиявлення позивача - Центрального матеріального складу головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, оскільки дотримання вимог статей 328 і 330 КАС України, покладається на особу, яка звертається з касаційною скаргою, а повторне (чергове) звернення з касаційною скаргою на рішення суду, яке набрало законної сили, без дотримання часових обмежень визначених статтею 329 КАС України та з недоліками, які слугували підставою для повернення раніше поданих касаційних скарг позивачу, свідчить виключно про намагання останнього домогтися безпідставного поновлення судом строку на касаційне оскарження та нівелювати принцип правової визначеності.
Отже, зазначені скаржником причини пропуску строку на касаційне оскарження не визнаються Верховним Судом поважними, оскільки вони не є такими, що не залежали від волевиявлення особи, що оскаржує судові рішення, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами. 
Сукупність обставин, на які посилається скаржник у поданому на виконання вимог ухвали від 30.04.2025 про залишення касаційної скарги без руху клопотанні, є суб`єктивними й пов`язані виключно з неналежною організацією роботи Центрального матеріального складу головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України та свідчать про те, що останній допустив необґрунтовані зволікання щодо реалізації свого права на касаційне оскарження судових рішень з дотриманням вимог КАС України.   
Право на касаційний перегляд судових рішень нерозривно пов`язане з обов`язком дотримання процесуального закону щодо порядку, строків та умов реалізації цього права. Вказані процесуальні обов`язки є однаковими для всіх учасників судового процесу, що відповідає принципу рівності сторін та забезпечує єдність судової практики.
Звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на касаційне оскарження, то реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями КАС України. 
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський Суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
З урахуванням вищевикладеного, Верховний Суд не вбачає підстав для визнання, зазначених скаржником у клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження, причин пропуску такого строку поважними. 
За змістом пункту 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
Враховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження за поданою у цій справі касаційною скаргою необхідно відмовити.
Керуючись статтею 333 КАС України, -
у х в а л и в:
Відмовити у задоволенні клопотання Центрального матеріального складу головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України про поновлення строку касаційного оскарження рішення Київського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2024 у справі №320/29191/23. 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Центрального матеріального складу головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2024 у справі №320/29191/23 за адміністративним позовом Центрального матеріального складу головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
                Судді                                                                                                                                                                                                     І.Я. Олендер
                                                                                                                                                                                                                                                                І.А. Гончарова
                                                                                                                                                                                                                                                                Р.Ф. Ханова