ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 квітня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/19943/24	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Дурасової Ю.В., Олефіренко Н.А.,     
  
   розглянувши у порядку письмового провадження  апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 в адміністративній справі №160/19943/24  (суддя Захарчук -Борисенко Н.В.) за позовом ОСОБА_1 до  Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області  про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 
                                                  в с т а н о в и В:
У липні 2024 року до  Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Дніпропетровській області,    Державної судової адміністрації України, в якій позивач просила:
- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , суддівської винагороди за періоди: з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року; з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року; з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року; з 01.01.2024 року по 30.06.2024 року (за винятком днів відпустки), обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовувався для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2021 року по 30.06.2024 року, в розмірі 2 102,00 грн.
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплату суддівської винагороди на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, виходячи з базового розміру посадового окладу судді - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2021 року в сумі 2 270,00 грн, на 01.01.2022 року - 2 481,00 грн, на 01.01.2023 року в сумі 2 684,00 грн, на 01.01.2024 року - 3028,00 грн, щомісячної доплати за адміністративну посаду в розмірі 10% (до 09.04.2023 року) та доплати за вислугу років в розмірі 70% від посадового окладу, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за періоди: з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року включно; з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року включно, з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року включно; з 01.01.2024 року по 30.06.2024 року включно, з урахуванням раніше виплачених сум.
- зобов`язати Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь судців, коштів для проведення виплат недоплаченої суддівської винагороди на періоди: з 01.01.2021 року по 31 12.2021 року включно, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2021 року в розмірі 2 270,00 грн; з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року включно, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2022 року в розмірі 2 481,00 грн, з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року включно, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2023 року в розмірі 2684,00 грн; з 01.01.2024 року по 30.06.2024 року включно, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2024 року в розмірі 3028,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум.
- допустити негайне виконання рішення суду в частині нарахування та виплати суддівської винагороди за один місяць.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 адміністративний позов здоволено частково.  
Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за періоди: з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року; з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року; з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року; з 01.01.2024 року по 30.06.2024 року (за винятком днів відпустки), обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовувався для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2021 року по 30.06.2024 року, в розмірі 2 102,00 грн.
Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплату суддівської винагороди судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, за період з 01.01.2021 року по 30.06.2024 року включно, виходячи з базового розміру посадового окладу судді - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з урахуванням щомісячної доплати за адміністративну посаду в розмірі 10% (до 09.04.2023 року) та доплати за вислугу років в розмірі 70% від посадового окладу, обчисливши їх розмір за 2021 рік виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2021 у розмірі 2270 грн, за 2022 рік виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2022 у розмірі 2481,00 грн, за 2023 рік виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2023 у розмірі 2684,00 грн; за період з 01.01.2024 до 30.06.2024 включно, виходячи з встановленого на 01.01.2024 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого складає 3028,00 грн, з урахуванням виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів.
Визнано протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 з урахуванням стажу роботи на посаді, щомісячної надбавки за вислугу років, щомісячної доплати за адміністративну посаду (до 09.04.2023 року) за період з 01.01.2021 до 31.12.2021 включно, виходячи з встановленого на 01.01.2021 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого складає 2270,00 грн; за період з 01.01.2022 до 31.12.2022 включно, виходячи з встановленого на 01.01.2022 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого складає 2481,00 грн; за період з 01.01.2023 до 30.12.2023 включно, виходячи з встановленого на 01.01.2023 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого складає 2684,00 грн; за період з 01.01.2024 до 30.06.2024 включно, виходячи з встановленого на 01.01.2024 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого складає 3028,00 грн.
Зобов`язано Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, коштів для проведення виплат недоплаченої суддівської винагороди судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з урахуванням стажу роботи на посаді, щомісячної надбавки за вислугу років, щомісячної доплати за адміністративну посаду (до 09.04.2023 року) та доплати за вислугу років в розмірі 70% від посадового окладу, на періоди: з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року включно, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2021 року в розмірі 2 270,00 грн; з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року включно, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2022 року в розмірі 2 481,00 грн, з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року включно, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2023 року в розмірі 2684,00 грн; з 01.01.2024 року по 30.06.2024 року включно, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2024 року в розмірі 3028,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум.
          В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду, Державна судова адміністрація України подала  апеляційну скаргу, де просили скасувати рішення  суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
           Апеляційна скарга обґрунтована тим, Державна судова адміністрація України  як державний орган та головний розпорядник бюджетних коштів у спірних правовідносинах та Суд не мають повноважень надавати оцінку прийнятим законам на їх відповідність  Конституції України, а зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України, тому у відповідача були відсутні будь-які правові підстави не виконувати вказані вимоги чинних законів України. Також вважає, що визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень (головного розпорядника бюджетних коштів) можна стверджувати у разі, якщо затверджений кошторис та асигнування були проведені з Державного бюджету в розмірі 2 648 грн. (2023 рік), 3 028 грн. (2024 рік), а ДСА України чи Суд самовільно зробили нарахування суддівської винагороди з розрахунку 2 102 грн.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини по справі, колегія суддів, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення  з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції  та матеріалами справи підтверджено, у зв`язку з призначенням рішенням 13 сесії Дніпропетровської обласної Ради народних депутатів XXI скликання №211-13/ХХІ від 11.03.1993 року на посаду судді ОСОБА_1 , останню зараховано до штату Павлоградського міського суду Дніпропетровської області на посаду судді цього ж суду з 12.03.1993 року, що підтверджується витягом з наказу №17 від 12.03.1993 року.
Постановою Верховної Ради України “Про обрання суддів” від 19.06.2003 року №1016-ІУ ОСОБА_1 обрано безстроково на посаду судді Павлоградського міського суду Дніпропетровської області, що також підтверджується витягом з наказу від 09.07.2003 року  №174- К.
На підставі Указу Президента України №358/2004 від 23.03.2004 року ОСОБА_1 переведено з 23.03.2004 року на роботу на посаду судді новоутвореного Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, що підтверджується витягом з наказу №84-К від 29.03.2004 року.
Рішенням №68 Ради суддів України від 17.07.2009 року ОСОБА_1 призначено головою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області строком на п`ять років, з 10.08.2009 року, що підтверджується наказом №34-к від 10.08.2009 року.
ОСОБА_1 рішеннями загальних зборів суддів Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області було переобрано головою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, останній раз - рішенням №1 зборів суддів Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.04.2020 року, що підтверджується наказом №57-к від 10.04.2020 року.
Цим же наказом №57-к від 10.04.2020 року ОСОБА_1 - встановлено щомісячну доплату за перебування на адміністративній посаді - голови суду, у розмірі 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.
Наказом голови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області №04-к від 04.01.2021 року “Щодо встановлення та виплати щомісячної доплати за вислугу років суддям Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області” ОСОБА_1 встановлено щомісячну доплату з 01.01.2021 року за вислугу років у розмірі 70 відсотків посадового окладу.
Наказом голови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області №07-к від 10.01.2022 року “Щодо встановлення та виплати щомісячної доплати за вислугу років суддям Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області” ОСОБА_1 встановлено щомісячну доплату з 01.01.2022 року за вислугу років у розмірі 70 відсотків посадового окладу. 
Наказом голови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області №01-к від 02.01.2023 року “Щодо встановлення та виплати щомісячної доплати за вислугу років суддям Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області” ОСОБА_1 встановлено щомісячну доплату з 01.01.2023 року за вислугу років у розмірі                 70 відсотків посадового окладу. 
Крім того, відповідно до наказу №48-к від 07.04.2023 року Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області були припинені адміністративні повноваження ОСОБА_1 як голови суду з 09.04.2023 року, а також припинено нарахування та виплату щомісячної доплати за перебування на адміністративній посаді в суді у розмірі 10 відсотків посадового окладу, на підставі рішення зборів суддів Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області №1 “Про обрання голови суду” від 31.03.2023 року. 
Наказом голови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області №01-к від 01.01.2024 року “Щодо встановлення та виплати щомісячної доплати за вислугу років суддям Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області”  встановлено щомісячну доплату з 01.01.2024 року за вислугу років у розмірі 70 відсотків посадового окладу.
Переглядаючи судове рішення, колегія суддів суду апеляційної інстанції доходить наступного висновку.
Спірні відносини регулюються  Конституцією України  та  Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII  (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно зі  статтею 8 Конституції України  в Україні визнається і діє принцип верховенства права.  Конституція України  має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі  Конституції України  і повинні відповідати їй. Норми  Конституції України  є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі  Конституції України  гарантується.
Відповідно до  статті 130 Конституції України  держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
У преамбулі  Закону №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»  (далі - Закон №1402-VIII) зазначено, що цей  Закон  визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
Згідно з частинами першою, другою  статті 4 Закону №1402-VIII  судоустрій і статус суддів в Україні визначаються  Конституцією України  та законом. Зміни до цього  Закону  можуть вноситися виключно законами про внесення змін до  Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Частиною першою  статті 135 Закону № 1402-VIII  передбачено, що суддівська винагорода регулюється цим  Законом  та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Наведені положення  Конституції України, дають підстави стверджувати, що розмір винагороди судді встановлюється виключно  Законом України «Про судоустрій і статус суддів»  і не може визначатись (змінюватись) іншими законами України.
Згідно з частиною третьою  статті 135 Закону № 1402-VIII, базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік»  та  статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік»  в Україні установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2023 року - 2684 гривні та на 01 січня 2024 року - 3028,00 грн.; при цьому був введений такий вид прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді», розмір якого становить 2102 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, суддівську винагороду за період з 01.11.2023 по 31.12.2023 та з 01.01.2024 по 31.01.2024 позивачу обчислено, виходячи з приписів абзаців 5  статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік»  та  Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», з розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн.
Проте, як вже зазначалось вище, виплата суддівської винагороди регулюється виключно  статтею 130 Конституції України  та  статтею 135 Закону №1402-VIII. Норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.
Цей висновок узгоджується із змінами до  Конституції України, внесеними  Законом України від 02.06.2016 №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», що набрали чинності 30.09.2016.
Цим  Законом, серед іншого,  статтю 130 Конституції України  викладено в новій редакції, а саме: «Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій».
Таким чином,  Конституція України, у редакції  Закону №1401-VIII, вперше містить положення, які закріплюють спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій. З цією конституційною нормою співвідносяться норми частини першої  статті 135 Закону № 1402-VIII, які дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди, є закон про судоустрій.
Крім того, такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді» не передбачено у  Законі України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 №966-XIV. Вказаним  Законом  судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.
Закріплення  статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік»,  Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»  розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, законодавцем не внесено змін до  Закону № 1402-VIII  в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, а також в  Закон № 966-XIV  щодо визначення прожиткового мінімуму.
Враховуючи вказані норми законодавства, слід зазначити, що  Закони України «Про Державний бюджет України на 2023 рік»  та «;Про Державний бюджет України на 2024 рік»  не повинні містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми.
Крім того,  Конституція України  не надає законам про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди, оскільки  Законом № 1402-VIII  закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, та вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися або змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій.
Таким чином, позивач відповідно до  статті 135 Закону № 1402-VIII  має право на отримання суддівської винагороди в період з 01.11.2023 по 31.12.2023 та з 01.01.2024 по 31.01.2024, виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого абз. 4 ч. 1  ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік»  та «;Про Державний бюджет України на 2024 рік», розмір якого станом на 01 січня 2023 року - 2684,00 грн. та на 01 січня 2024 року - 3028,00 грн., а відтак, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, заявлених до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, шляхом визнання протиправними дій відповідача-1 щодо нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди за період з 01.11.2023 по 31.12.2023 та з 01.01.2024 по 31.01.2024, обчислених виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2102,00 грн. та зобов`язання останнього здійснити нарахування та виплату належної позивачу суддівської винагороди у спірні періоди з включенням всіх передбачених законодавством нарахувань, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі: у розмірі: у 2023 році - 2684,00 грн., у 2024 році - 3028,00 грн.
При цьому, суд зазначає, що згідно норм частин третьої, четвертої  статті 148 Закону №1402-VIII, ДСА України здійснює функції головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення усіх інших судів, окрім Верховного Суду та вищих спеціалізованих судів; функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління ДСА України.
Відповідно до  статті 149 Закону № 1402-VIII  суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього  Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому  Бюджетним кодексом України.
Головними розпорядниками бюджетних коштів є Державна судова адміністрація України
          Пунктами 2 та 4 частини 5  статті 22 Бюджетного кодексу України  передбачено, що головний розпорядник бюджетних коштів: організовує та забезпечує на підставі Бюджетної декларації (прогнозу місцевого бюджету) та плану діяльності на середньостроковий період складання проекту кошторису та бюджетного запиту і подає їх Міністерству фінансів України (місцевому фінансовому органу); затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством.
Згідно з частиною 1  статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.
Відповідно до п. 1 Положення про Державну судову адміністрацію України, що затверджене Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.01.2019 № 141/0/15-19, ДСА України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади в межах повноважень, установлених законом.
З огляду на наведені норми законодавства, суд доходить до висновку, що невиплата позивачу суддівської винагороди в повному обсязі безпосередньо пов`язана із діяльністю ДСА України, як головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення діяльності усіх судів (крім Верховного Суду;  стаття 148 Закону № 1402-VIII), відповідно як суб`єкта владних повноважень, діями якого порушено право позивача.
Докази, що у спірних правовідносинах Державна судова адміністрація України виконала свої повноваження для забезпечення виплати позивачу суддівської винагороди обчисленої із урахуванням прожиткового мінімуму величиною у 2023 році - 2684,00 грн., а у 2024 році - 3028,00 грн. відсутні.
Отже, ДСА України допущено протиправну бездіяльність щодо не забезпечення фінансування бюджетними асигнуваннями на проведення видатків з виплати суддівської винагороди позивачу за період з 01.11.2023 по 31.12.2023 та з 01.01.2024 по 31.01.2024 виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня відповідного календарного року (станом на 01.01.2023  2684,00 грн., на 01.01.2024 - 3028,00 грн.).
Відтак, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції щодо наявності обґрунтованих підстав для зобов`язання Державної судової адміністрації України забезпечити фінансування виплати належної позивачу виплати суддівської винагороди за період з 01.11.2023 по 31.12.2023 та з 01.01.2024 по 31.01.2024 з включенням всіх передбачених законодавством нарахувань, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі: у 2023 році  2684,00 грн., у 2024 році  3028,00 грн.
Вищезазначені правові висновки відповідають правовій позиції викладеній в постановах Верховного Суду від 10.11.2021 у справі №400/2031/21, від 30.11.2021 у справі №360/503/21, від 02.06.2023 у справі №400/4904/21, від 13.07.2023 у справі №280/1233/22, від 24.07.2023 у справі №280/9563/21, від 25.07.2023 у справі № 120/2006/22-а, від 26.07.2023 у справі № 240/2978/22, від 27.07.2023 у справі №240/3795/22 та від 15.08.2023 у справі №120/19262/21-а.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції відповідно до приписів  ст. 77 КАС України  відхиляє доводи відповідача-2, на підтвердження доводів скарги, що виплата суддівської винагороди у 2023-2024 роках за рахунок бюджетних асигнувань не могла бути виплачена з іншого розміру розрахункової величини прожиткового мінімуму, оскільки затверджені бюджетні кошториси та виділені асигнування з Державного бюджету були проведені з розрахунку 2 102 грн., а не з іншого розміру.
Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції відповідають правовій позиції Верховного Суду, а тому, враховуючи норми ч. 5  ст. 242 КАС України, апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а оскаржене судове рішення скасуванню.
Згідно ч. 1  ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.  308,  311,  315,  316,  321,  322,  325,  328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
п о с т а н о в и в:
                    Апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України  - залишити без задоволення.
                    Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2024  - залишити без змін.
                  Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.    
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко