ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року	Львів	Справа № 260/383/25 пров. № А/857/14248/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                    Онишкевича Т.В., 
суддів                                                                      Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,
з участю секретаря судових засідань                                Клим О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року у справі за її адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним і скасування  рішення та зобов`язання вчинити дії,

суддя у І інстанції                                                            Іванчулинець Д.В., 
час ухвалення рішення                                                   15 год 06 хв,
місце ухвалення рішення                                                  м. Ужгород,
дата складення повного тексту рішення                               10 березня 2025 року,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2025 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:
визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області (далі – ГУ ДПС) від 27.09.2024 №104/07-16-24-13-04 про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 ;
зобов`язати ГУ ДПС відновити ФОП ОСОБА_1 реєстрацію платника єдиного податку та спрощену систему оподаткування з 30.06.2024.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 у справі №260/383/25 у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 було відмовлено.
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що відповідач під час проведеної камеральної перевірки встановив податковий борг позивачки з єдиного податку на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що слугувало підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку за рішенням контролюючого органу шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку відповідно до підпункту 3 пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України (далі – ПК) у зв`язку з наявним податковим боргом у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, починаючи з 01.01.2024 по 01.06.2024. Тому ГУ ДПС правомірно прийняло рішення №104/07-16-24-13-04 від 27.09.2024 про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 .
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржила ФОП ОСОБА_1 , яка просила таке скасувати та задовольнити її позов у повному обсязі.
На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що про проведення податкової перевірки повідомлена не була, акт перевірки не отримувала, податкові вимоги про необхідність сплати податкової заборгованості не отримувала. На день прийняття відповідачем оспорюваного рішення 27.09.2024 у неї не було податкового боргу, що підтверджується відповідними проплатами.
Додатково звертає увагу на те, що відповідачем проведено камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати (перерахування) податків, платежів, зборів, та порядку обрання або переходу на спрощену систему оподаткування єдиного податку з фізичних осіб, однак у підпункті 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК такої підстави для проведення камеральної перевірки нема. 
Окрім того, суд першої інстанції не дав оцінки наявності листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 про те, що військова агресія російської федерації проти України свідчить про настання форс мажорних обставин (обставин непереборної сили).
У відзиві на апеляційну скаргу позивачки ГУ ДПС підтримало доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечило обґрунтованість апеляційних вимог та просило залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Представник ФОП Барни І.Я. у судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції підтримала подану апеляційну скаргу доводами, аналогічними до тих, що зазначені у її тексті. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов у повному обсязі. 
Представник ГУ ДПС у ході апеляційного розгляду у режимі відеоконференції заперечила обґрунтованість вимог апелянта доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу. Просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ГУ ДПС було проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо порушень правил (термінів) сплати узгодженої суми податкового зобов`язання єдиного податку фізичних осіб, за результатами якої складено акт від 09.07.2024 року №9509/07-16-24-13¬05/2578120087. 
Під час перевірки контролюючий орган дійшов висновку про встановлення наявності у позивачки, як платника єдиного податку 2 групи, податкового боргу з єдиного податку у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 ПК, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, починаючи з 01.01.2024 по 01.06.2024, що підтверджено аналізом інтегрованої картки платника, а саме станом на 01.01.2024 - 6700,00 грн, 01.02.2024 - 8120,00, 01.03.2024 - 9540,00, 01.04.2024 - 10960,00 грн, 01.05.2024 - 12380,00, 01.06.2024 - 13800,00 грн.
На підставі встановлених обставин ГУ ДПС прийняло рішення від 27.09.2024 №104/07-16-24-13-04 про анулювання реєстрації ФОП ОСОБА_1 платником єдиного податку з 30.06.2024 відповідно до абзацу "8" підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298, підпункту “3” пункту 299.10 статті 299 ПК.  
ФОП ОСОБА_1 не погодилася із правомірністю зазначеного рішення ГУ ДПС та звернулася до адміністративного суду з позовом, що розглядається. 
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано приписами ПК.
Питання спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності врегульовані Главою 1 розділу XIV ПК.
Відповідно до пункту 291.3 статті 291 ПК юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Підпунктом 3 пункту 299.10 статті 299 ПК передбачено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.
Як встановлено підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК, платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, зокрема, у разі наявності податкового боргу у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.
Згідно з підпунктом 3 пункту 299.10 статті 299 ПК реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.
При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що аналіз вказаних вище норм свідчить про те, що виявлення порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених Главою 1 розділу XIV ПК можливе лише під час проведення перевірок.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
За правилами підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО, даних Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах.
Предметом камеральної перевірки також можуть бути:
1) своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків);
2) своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних;
3) своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах;
4) повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні";
5) своєчасність подання заяви про взяття на облік фінансових агентів відповідно до вимог статті 393 цього Кодексу;
6) своєчасність подання фінансовими агентами звітів про підзвітні рахунки, виправлених звітів про підзвітні рахунки;
7) своєчасність надання фінансовими агентами відповіді на запити (повідомлення) контролюючого органу, що надсилаються у випадках, визначених статтею 39-3 цього Кодексу;
8) своєчасність подання повідомлення про структуру власності та кінцевих бенефіціарних власників відповідно до вимог пункту 441.2 статті 441 цього Кодексу;
9) своєчасність подання особою, яка здійснює управління або адміністрування трасту, повідомлення про укладення договору щодо управління або адміністрування трасту або про припинення такого договору, фінансової звітності, копій первинних документів та іншої інформації щодо трасту на запит контролюючого органу у випадках, передбачених статтею 442 цього Кодексу;
10) своєчасність надання інформації на запит контролюючого органу відповідно до пункту 441.3 статті 441, підпунктів 6-8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 цього Кодексу;
11) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.13 статті 141 цього Кодексу, на підставі даних Реєстру пунктів обміну іноземної валюти;
12) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.14 статті 141 цього Кодексу, а також своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на доходи фізичних осіб, визначеного відповідно до підпункту 177.5.11 пункту 177.5 статті 177 цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Попри те, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, предметом спору у цій справі є правомірність прийняття відповідачем рішення про анулювання реєстрації ФОП ОСОБА_1 , як платника єдиного податку.
Підставою прийняття відповідачем такого рішення стали висновки акта камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати узгодженої суми податкового зобов`язання єдиного податку з фізичних осіб. 
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18 сформував правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
У постанові від 22.09.2020 у справі № 520/8836/18 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, окрім наведених вище висновків, погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує жодних правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною 2 статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками такої перевірки та на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення.
Зміст висновків наведених постанов свідчить про те, що установивши порушення процедури проведення перевірки, її підстав, наслідком чого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів, суд може не переходити з огляду на викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду, відступу від якої у встановленому законом порядку не здійснювалося.
Окрім того, Верховний Суд при розгляді подібних адміністративних справ сформував такі висновки: реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (постанови від 26.02.2019 у справі №805/1396/17-а, від 05.02.2019 у справі №805/206/17-а, від 24.01.2019 у справі №813/1346/18, від 05.06.2018 у справі №813/4266/17).
Відтак, єдиним законним способом реалізації владних управлінських функцій є проведення документальної перевірки на підставі якої встановлюється, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), як наслідок - прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку.
Повертаючись до обставин цієї справи апеляційний суд зазначає, що її матеріали не містять доказів проведення документальної перевірки позивачки, що не заперечується учасниками справи. 
З урахуванням наведеного правового регулювання спірних правовідносин та встановлених фактичних обставин суд апеляційної інстанції дійшов переконання про відсутність у ГУ ПФУ належних підстав для ухвалення оспорюваного рішення від 27.09.2024 №104/07-16-24-13-04 про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 .
Відтак, задля відновлення порушеного права позивачки таке рішення відповідача слід визнати протиправним і скасувати, що тягне за собою відновлення реєстрації ФОП ОСОБА_1 платником єдиного податку та спрощеної системи оподаткування з 30.06.2024.
Приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
На переконання апеляційного суду, при вирішенні публічно-правового спору, що розглядається, суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до помилкової відмови у задоволенні позову. Відтак, рішення суду першої інстанції слід скасувати та позов ФОП ОСОБА_1 задовольнити. 
На підставі приписів частин 1 та 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС на користь ФОП ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду першої та апеляційної інстанції судовий збір у розмірі 6056,00 + 9084,00 = 15140 грн.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року у справі №260/383/24 та позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області від 27 вересня 2024 року №104/07-16-24-13-04 про анулювання реєстрації платника єдиного податку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління ДПС у Закарпатській області відновити реєстрацію Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 платником єдиного податку та спрощену систему оподаткування з 30 червня 2024 року.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 15140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Закарпатській області (код ЄДРПОУ 44106694, 88000, Закарпатська область,  м. Ужгород, вул. Волошина Августина, 52).

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар  	

Постанова у повному обсязі складена 02 червня 2025 року.