РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року 
м. Рівне

Справа № 565/1311/24
Провадження № 22-ц/4815/576/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Боймиструка С.В., 
суддів: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,
секретар судового засідання: Маринич В.В.,
за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Процун О.О.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) учасників справи апеляційні скарги  ОСОБА_3 , яка подана її представником – адвокатом Луницькою Світланою Михайлівною та ОСОБА_4 , яка подана його представником – адвокатом Полюхович Оксаною Іванівною на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 січня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_3 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,

в с т а н о в и в:
В червні 2025 року до Кузнецовського міського суду Рівненської області звернулась ОСОБА_3 , у якій просила визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним та встановити над ним опіку. Призначити ОСОБА_5 опікуном ОСОБА_4 .
Вимоги заяви обгрунтувала тим, що вона є матір`ю ОСОБА_4 , який є особою з інвалідністю першої А групи від 15.09.2011, яка встановлена довічно. ОСОБА_4 є інвалідом дитинства з ураженням ЦНС, ОРА та психіки і потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26.12.2008 обмежено цивільну дієздатність ОСОБА_4 та призначено її піклувальником. Проте рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03.12.2014 за її заявою, її звільнено від повноважень піклувальника та призначено ОСОБА_5 піклувальником над ОСОБА_4 .
Згідно з виписками із історії хвороби КЗ «ОПЛ с.Орлівка», де ОСОБА_4 постійно проходить курс лікування, зазначається що він страждає на органічний розлад особистості на грунті ДЦП, обтяжений алкоголізацією. За рівнем життєдіяльності ОСОБА_4 обмежений в самообслуговуванні, здатності до самостійного пересування, спілкування, контролю за своєю поведінкою. Ураження центральної нервової системи та опорно-рухального апарату, а також інші хвороби прогресують. На даний час ОСОБА_4 у всьому потребує допомоги, говорить заплутано, не розуміє, що відбувається навколо. ОСОБА_5 має бажання та можливості здійснювати обов`язки опікуна ОСОБА_4 . Перешкоди призначити його опікуном, які передбачені ст. 64 ЦК України, відсутні.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 січня 2025 року заяву ОСОБА_3 задоволено частково.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ситниця, Маневицького району, Волинської області визнано недієздатним та встановлено над ним опіку.
В задоволенні решти вимог заяви – відмовлено.
Встановлено строк дії рішення в частині визнання недієздатним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в 2 (два) роки з дня набрання рішенням законної сили.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник ОСОБА_3 - адвокат Луницька С.М., представник ОСОБА_4 - адвокат Полюхович О.І. подали апеляційні скарги. Вважають дані рішення незаконними та необґрунтованими, ухваленими з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги представник  ОСОБА_3 - адвокат Луницька С.М. зазначає, що у 2014 році ОСОБА_5 призначався піклувальником ОСОБА_4 , а відмова від призначення його опікуном на тій підставі, що він є військовослужбовцем є відмовою у доступі до правосуддя. Порядок прийняття ООП рішення про доцільність призначення ОСОБА_5 опікуном над ОСОБА_4 не може бути предметом розгляду у цій справі, оскільки суд загальної юрисдикції не наділений такими повноваженнями. Суд не врахував, що ОСОБА_5 10 років виконуючи функції піклувальника, створив приязні взаємини з ОСОБА_4 .. Факт проходження військової служби підтверджує, що стан його здоров`я дозволяє виконувати функції опікуна. Не погоджується з висновками суду про можливість сестри ОСОБА_4 здійснювати опіку, оскільки сама ОСОБА_6 має неприязні стосунки з недієздатним братом, а також не бажає бути опікуном брата і не має можливості, оскільки вже опікується хворою матір`ю ОСОБА_3 .. Крім того, подання ООП щодо доцільності призначення її опікуном відсутнє.
Просить рішення суду в частині відмови у призначенні опікуна скасувати та постановити в оскаржуваній частині нове рішення, яким призначити ОСОБА_5 опікуном недієздатного ОСОБА_4 .

Представник ОСОБА_4 - адвокат Полюхович О.І. у своїй апеляційній скарзі вказала, що суд першої інстанції помилково застосував висновок викладений ВС в постанові від 24.12.2024 у справі №716/662/24, оскільки у цій справі суду було відомо, що ОСОБА_5 перебуває на військовій службі, до участі була залучена військова частина, яка не висловила заперечень щодо вимог заяви. Судова практика не є усталеною: у справі №341/1526/23 зроблено висновок про можливість призначення військовослужбовця опікуном над недієздатним, та яка, на думку апелянта, є релевантною до наявних обставин у цій справі. Судом не було враховано, що ОСОБА_5 є піклувальником над ОСОБА_4 на підставі ухвали Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03.12..2014 року в справі 565/1586/14. Також не встановлено волевиявлення інших осіб щодо виконання обов`язків опікуна. Також не враховано, що сам ООП вирішив питання доцільності призначення ОСОБА_5 на підставі наданих доказів, а суд лише перевіряє чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування. Крім того, вказує на порушення принципу одночасного вирішення питання про встановлення опіки та призначення опікуна, а тривала відсутність рішення про призначення опікуна позбавила ОСОБА_4 соціальних гарантій.
У зв`язку з наведеним, просить рішення суду в частині відмови у призначенні опікуном скасувати та ухвалити нове, яким призначити ОСОБА_5 опікуном ОСОБА_4 .

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду оскаржується лише в частині щодо призначення опікуна, а тому в іншій частині рішення суду не переглядається.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, наказом начальника Вараської міської військової адміністрації № 141 від 11.07.2024, затверджено подання щодо можливості призначення опікуном ОСОБА_5 . Відповідно до копії вказаного подання, орган опіки та піклування дійшов висновку щодо можливості призначення ОСОБА_5 опікуном над рідним братом дружини ОСОБА_4 , у разі визнання останнього недієздатним. 
За змістом подання ОСОБА_5 зареєстрований за однією адресою із ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , проте фактично проживає по АДРЕСА_2 . Згідно з актом перевірки умов життя майбутнього опікуна та умов життя особи, що потребує опіки встановлено, що майбутнім опікуном забезпечено відповідні побутові умови для проживання підопічного, догляд та лікування здійснюються на належному рівні.
ОСОБА_5 з 07.06.2024 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується копією довідки військової частини № 888 від 01.07.2024.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_7 в частині призначення опікуном ОСОБА_5 , суд першої інстанції виходив з того, що подання не відповідає вимогам закону щодо обґрунтованості. Зокрема, суд визнав сумнівними висновки про належне піклування ОСОБА_5 про підопічного, з огляду на його відсутність за місцем проживання. При цьому суд звернув увагу, що інших обставин, зокрема, стан його здоров`я, склад сім`ї, наявність інших осіб на його утриманні, працевлаштованість, його графік роботи, відносини, які склались між ОСОБА_5 ОСОБА_4 та інші обставини, які мають значення для призначення особи опікуном у поданні не відображено.
Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За частиною першою статті 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.
Відповідно до статті 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Згідно ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.
За ч.1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Відповідно до статті 62 ЦК України, опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Згідно п. 3.1 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року №34/166/131/88 для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину.
Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі №712/10043/20).
Даючи оцінку змісту подання органу опіки та піклування, суд першої інстанції правильно зазначив, що лише обставини спільного проживання та забезпечення належних побутових умов стали підставою для висновку органу опіки та піклування про можливість призначення ОСОБА_5 опікуном ОСОБА_4 ..
Суд також встановив, що орган опіки не перевірив можливість призначення опікунами інших близьких родичів ОСОБА_4 , зокрема його сестри ОСОБА_6 . При цьому в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували неможливість здійснення нею догляду за братом. 
Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем, а в поданні відсутній аналіз цього факту у взаємозв`язку з можливістю у такому разі надавати належний догляд.
Відтак колегія суддів погоджується з висновками суду про відсутність обґрунтованих підстав для призначення ОСОБА_5 опікуном ОСОБА_4 ..
Водночас слід вказати, що проходження служби ОСОБА_5 не використовувалась як самостійна підстава для відмови у задоволенні заяви, проте явно проігнорована органом опіки та піклування при визначенні можливості надавати догляд за фактичної відсутності за місцем проживання та обставина, що військовослужбовець ОСОБА_5 перебуває в складі Збройних сил України під час воєнного стану.
Отже, суд, встановивши, що саме подання органу опіки та піклування не відповідає вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, правомірно відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_3 в частині призначення ОСОБА_5 опікуном недієздатного ОСОБА_4 .
Здійснення ОСОБА_5 піклування до початку проходження військової служби не вказує на необхідність його безальтернативного призначення опікуном на момент розгляду питання ООП без врахування актуальних обставин перебування ОСОБА_5 в ЗСУ під час воєнного стану.
Доводи апеляційних скарг не спростовують правильності рішення суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги  ОСОБА_3 , яка подана її представником – адвокатом Луницькою Світланою Михайлівною та ОСОБА_4 , яка подана його представником – адвокатом Полюхович Оксаною Іванівною на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 січня 2025 року залишити без задоволення.
Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 січня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови виготовлений 29 травня 2025 року.

Судді:                                                                         Боймиструк С.В.

                                                                               Гордійчук С.О.

                                                                               Шимків С.С.