Справа №462/7815/24                                 Головуючий у 1 інстанції:Палюх Н.М. 
Провадження №22-ц/811/3358/24                 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.
       секретар: Чиж Л.М.,

за участі в судовому засіданні відповідачки ОСОБА_1 , її представниці ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представниці позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова в складі судді Палюх Н.М. від 17 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Петелька Ігор Васильович про визнання договору дарування недійсним, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 17 жовтня 2024 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено.
Накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 4610165500:05:001:1145 площею 0,03 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2606605846060).
Вказану ухвалу оскаржила ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі просить ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 17 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.
Звертає увагу на те, що 23 квітня 2021 року сторони уклали попередній договір купівлі продажу земельної ділянки та житлового будинку, який посвідчено приватним нотаріусом Львівського МНО Кваснікевич Л.І. Відповідно до умов вказаного договору, сторони зобов`язалися у майбутньому укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,03 га (кадастровий номер 4610165500:05:001:1145), з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та житлового будинку, який знаходиться на зазначеній земельній ділянці, не пізніше 23 квітня 2022 року. Після укладення попереднього договору ОСОБА_6 із сім`єю став безпідставно проживати у спірному будинку. Проте, після настання обумовленого попереднім договором терміну укладення основного договору, ОСОБА_6 відмовився укласти основний договір, посилаючись на відсутність у нього коштів з огляду на запровадження воєнного стану, що вважав форс-мажорними обставинами, продовжуючи проживати в спірному житлі. Право приватної власності на спірне нерухоме майно було належним чином зареєстроване 30 червня 2022 року, що підтверджується витягом №304179863 від 04 липня 2022 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Після отримання неодноразової усної та письмової пропозиції укласти основний договір ОСОБА_6 відмовлявся від укладення основного договору. В судовому засіданні, при розгляді справи №462/3251/22 ОСОБА_6 не визначився з можливою датою укладення з позивачем договору купівлі-продажу, а квартира, яка підлягала продажу ним, з метою отримання коштів для сплати на виконання умов попереднього договору, належала не йому, а його дочці. В березні 2024 року ОСОБА_6 був примусово виселений з будинку за адресою: АДРЕСА_1 , державними виконавцями Залізничного районного відділу виконавчої служби. Відповідно до договору дарування серія та номер 433 від 01.05.2024 року, відповідачці на праві власності належить земельна ділянка площею 0,03 га, кадастровий номер 4610165500:05:001:1145, та житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2606605846060). При виселенні ОСОБА_6 завдав значної шкоди майну, чим пошкодив будинок, занедбав його, в будинку було багато сміття - вивезено 4 камази сміття розбите вікно, пошкодженні вхідні двері, монтажною піною запінена каналізація. Як вбачається з вищенаведеного та з рішень суду у справі №462/3251/22, саме ОСОБА_6 не виконав умов попереднього договору та безпідставно пред`являє позов до ОСОБА_7 . У відповідачки ж немає боргових зобов`язань перед ОСОБА_8 . Заявлення даного позову, як і ряду інших позовів є нічим іншим, як зловживання своїми процесуальним правами. Крім того, судом не вирішено питання про застосування зустрічного забезпечення, яке здатне забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.
В судове засідання позивач ОСОБА_4 та третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Петелька Ігор Васильович не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та те, що в судовому засіданні інтереси позивача захищала представниця з належними повноваженнями.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки та її представниці, відповідача на підтримання апеляційної скарги, представниці позивача - в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, заяви про забезпечення позову, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав. 
Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст.149-154, 261, 352-354 ЦПК України, п.4, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 «Про застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2066 року, та задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, - виходив з того, що ОСОБА_1 на праві власності належать земельна ділянка з кадастровим номером 4610165500:05:001:1145 площею 0,03 га, та житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2606605846060, на підставі договору дарування серія та номер 433, виданий 01.05.2024 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петелькою І.В. Вказана обставина стверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна. Суд виходив з того, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову щодо накладення арешту на майно, співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вказаний захід забезпечення позову буде спроможній забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову. Таким чином, суд погодився з обґрунтованим припущенням представника позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до створення додаткових труднощів у виконанні судового рішення, запобігти яким можливо шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером 4610165500:05:001:1145 площею 0,03 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2606605846060).
       Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду - немає. Висновки суду відповідають обставинам, що мають значення та вимогам закону.
Згідно ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується:
1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;
2) забороною вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;
5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;
6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;
7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;
8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;
9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;
10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних злочином. Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов`язку вчиняти певні дії. Не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку до такого банку або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Майно або грошові суми клієнта неплатоспроможного банку, на які судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних, можуть бути передані приймаючому або перехідному банку чи спеціалізованій установі, утвореній Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передані майно або грошові суми залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Відповідно до змісту п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», у якій судом касаційної інстанції розтлумачено схожі правовідносини, - «забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду».
Відповідно до змісту п. 3 Постанови, - згідно з п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.
Згідно змісту п.4 згаданої Постанови, - розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що:
- між сторонами дійсно виник спір та
- існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову;
- з`ясувати обсяг позовних вимог,
- дані про особу відповідача, а також
- відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Колегія суддів, відповідно до вказаних вище вимог закону та роз`яснень схожих за змістом правовідносин, перевіряючи: чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; а також беручи до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, - вважає, що заява про забезпечення позову частково задоволена підставно.
Як вбачається із виділених матеріалів цивільної справи, що надійшли на розгляд до апеляційного суду, 09.10.2024 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Петелька Ігор Васильович про визнання договору дарування недійсним, у якому просив:
- визнати недійсним договір дарування серія та номер 433 від 01.05.2024, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,03 га, кадастровий номер 4610165500:05:001:1145, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що за адресою: АДРЕСА_1 та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; 
- відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення права власності на земельну ділянку площею 0,03 га, кадастровий номер 4610165500:05:001:1145, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що за адресою: АДРЕСА_1 та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_10 ; стягнути судові витрати.
В обґрунтування позову зазначав, що 23.04.2021 року між ним та ОСОБА_11 укладено попередній договір, метою якого було зобов`язання укладення у майбутньому договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,03 га, кадастровий номер 4610165500:05:001:1145, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та житлового будинку, який знаходиться на вказаній ділянці. За цим договором сплатив частину коштів, а саме 982 247,00 грн., що становить еквівалент 35 000 доларів США, у рахунок купівлі-продажу будинку та земельної ділянки під час укладення попереднього договору, у якості забезпечувального платежу за основним договором. Зобов`язання відповідачем виконані не були, що унеможливило укладення основного договору, також від ОСОБА_12 не надходило жодного повідомлення про час і місце укладення основного договору. 25.03.2024 ОСОБА_13 надісланий лист з проханням вказати на час і місце укладення основного договору, передбаченого попереднім договором від 23.04.2021 та надати підтвердження виконання вимог попереднього договору від 23.04.2021, проте ОСОБА_14 відмовився отримувати даний лист і такий був повернутий відправнику. 01.05.2024 ОСОБА_15 подарував будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 своїй дружині - ОСОБА_1 , що додатково підтверджує про ухилення ОСОБА_7 від виконання в майбутньому рішення суду. 
16.10.2024 року представниця ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подала заяву про забезпечення позову, у якій просила:
- накласти арешт із забороною ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам, що діють в її інтересах та/або за її дорученням, вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження відповідних об`єктів на майно: земельну ділянку з кадастровим номером 4610165500:05:001:1145 площею 0,03 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2606605846060). 
В обґрунтування даної заяви покликалася на те, що 24.04.2024 року ОСОБА_4 подав позовну заяву до ОСОБА_12 про стягнення грошових коштів у розмірі 35 000 доларів США за попереднім договором, укладеним для укладення в майбутньому договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,03 га, кадастровий номер 4610165500:05:001:1145 та житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (справа №462/3537/24). Позивачу 16.04.2024 року стало відомо про розміщення ОСОБА_9 оголошення про продаж даного будинку на сайті ОЛХ. 01.05.2024 року ОСОБА_14 подарував будинок та земельну ділянку, на якій він розташований своїй дружині ОСОБА_1 , що підтверджує намір ОСОБА_12 ухилення від виконання у майбутньому рішення суду та свідчить про намагання останнього внести зміни у свій майновий стан та здатність виконання своїх можливих зобов`язань у майбутньому. У зв`язку з цим 09.10.2024 року ним подано позовну заяву про визнання даного договору дарування недійсним. Враховуючи, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_12 , то є підставні побоювання, що під час розгляду справи про визнання даного договору дарування будинку і земельної ділянки недійсним, ОСОБА_1 відчужить дане нерухоме майно. На думку представника позивача, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, а тому просила заяву про забезпечення позову задовольнити. 
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову у цій справі може зумовити вибуття із власності ОСОБА_1 спірного майна шляхом його відчуження, а це у свою чергу унеможливить ефективний захист прав позивача, може в майбутньому істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача. 
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується.
Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, - ОСОБА_1 на праві власності належать земельна ділянка з кадастровим номером 4610165500:05:001:1145, площею 0,03 га, та житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2606605846060), на підставі договору дарування серія та номер 433, посвідченого 01.05.2024 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петелькою І.В.
Вказана обставина, також, стверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна.
Із вказаного убачається, що спірними об`єктами нерухомості є належне відповідачці майно, а саме:земельна ділянка з кадастровим номером 4610165500:05:001:1145, площею 0,03 га та житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2606605846060), якими відповідачка, як власниця, на даний час вправі вільно розпоряджатися, що може свідчити про потенційну можливість (зважаючи на наявність даного спору та в залежності від ходу його розгляду) вчинення і будь-яких інших дій щодо відчуження, зміни власника (володільця) вказаного майна, зміни статусу майна, видозміни майна, тощо протягом продовження розгляду справи та відповідно може свідчити про потенційні загрози для виконання можливого рішення про задоволення позову.
Зважаючи на потенційні загрози змін, що стосуватимуться спірного майна та у випадку їх настання, - задоволення вказаних позовних вимог не матиме жодного правового значення для заявника (позивача) та вказане призведе до необхідності повторного звернення до суду або й взагалі унеможливить відновлення прав та законних інтересів, за захистом яких заявник (позивач) звертається до суду. 
Також, загрозами для виконання потенційного рішення про задоволення позову є те, що сторони і на даний час мають ряд неузгоджених спірних питань, що підтвердили сторони (їх представники) у судовому засіданні. Так, в судах перебувають та перебували спори між сторонами, з взаємопов`язаними правовідносинами.
Додатково про наявність загроз невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову свідчить і факт розміщення на одному із Інтернет сайтів (OLX) оголошення про продаж нерухомого майна схожого за своїми характеристиками із спірним об`єктом нерухомості.
Відповідно слід вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову (яким майно може бути повернуто до попереднього власника (власників) у випадку невжиття заходів забезпечення позову.
Ураховуючи характер спірних правовідносин, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що обраний позивачем та застосований судом захід забезпечення безпосередньо пов`язаний з предметом спору та спроможний забезпечити ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Також, вжитий захід стосується відповідачки та не зачіпає інтересів інших осіб.
При цьому, колегія суддів враховує те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а також не вплинуть на права і обов`язки осіб, які не є учасниками цієї справи.
За таких обставин, заходи забезпечення вжиті судом слід вважати співмірними із позовними вимогами.
Тому, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову.
Решта доводів скарги стосуються спору по суті та не можуть бути досліджені в межах вирішення питання забезпечення позову.
Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу ж суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 17 жовтня 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 2 8 березня 2025 року.

Головуючий:                                                                 Я.А. Левик

Судді:                                                         Н.П. Крайник

М.М. Шандра