ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №331/1906/24                         Головуючий в 1 інст.Кольц Д.М.
Провадження №33/807/164/25                                 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року                                 місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - в режимі відеоконференції з приміщенням «Петрівська виправна колонія №49»), прокурора Якубіної Т.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою прокурора Петрова І.С. на постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 23 липня 2024 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який є військовослужбовцем, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк на 15 (п`ятнадцять) діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років,
стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №645085 від 18 березня 2024 року, 18 березня 2024 року о 22-40 годин в м.Запоріжжя, пр.Соборний біля буд.117-а водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAIMLER-BENZ 260E державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатору ALCOTEST DRAGER 6820, тест №2021, результат позитивний 0,47% проміле, таким чином ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» ПДР України. Від керування транспортним засобом відсторонений, шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР України, про повторність попереджений. Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч.3 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі прокурор Петров І.С. просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції змінити в частині накладеного адміністративного стягнення, в межах, передбачених санкцією ч.3 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що  ОСОБА_1 є військовослужбовцем, та незважаючи на встановлений судом факт, до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на 15 діб, що є прямим порушенням статей 15, 245, 280 КУпАП. 

Заявлене прокурором клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки прокурор участі у розгляді справи судом першої інстанції не брав, відповідно, копія оскаржуваної постанови на адресу органів прокуратури не направлялась, доводи прокурора про те, що про оскаржувану постанову прокуратурі стало відомо під час моніторингу в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ніким не спростовані. Сам ОСОБА_1 також не брав участі у розгляді справи судом першої інстанції, відомості про отримання ним копії вищевказаної постанови суду, в матеріалах справи теж відсутні. Враховуючи викладене, з метою перевірки доводів прокурора та забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши аргументи прокурора Якубіної Т.В., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора; перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При апеляційному розгляді встановлено таке.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП (порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України), засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена відомостями, що містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №645085 від 18 березня 2024 року, згідно з яким, 18 березня 2024 року о 22-40 годин в м.Запоріжжя, пр.Соборний біля буд.117-а водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAIMLER-BENZ 260E, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатору ALCOTEST DRAGER 6820, тест №2021, результат - позитивний 0,47% проміле, таким чином ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» ПДР України. Від керування транспортним засобом відсторонений, шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР України, про повторність попереджений. Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч.3 ст.130 КУпАП;
- у копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №885702 від 18 березня 2024 року, складеного щодо ОСОБА_1 , за ч.5 ст.126 КУпАП;
- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого убачається, що працівниками поліції у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний - 0,47% проміле. З результатом ОСОБА_1 погодився, що підтверджується підписом останнього;
- у роздруківці Alcotest Drager 6820 від 18 березня 2024 року №2021;
- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.
Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №4 УПП в Запорізькій області ДПП капрала поліції Кондурак А., згідно з яким, остання доповідає, що під час несення служби у Вознесенівському районі м.Запоріжжя, 18 березня 2024 року о 22 год. 40 хв. за адресою: просп.Соборний біля буд.117А, було зупинено транспортний засіб DAIMLER-BENZ 260E, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Під час спілкування у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушена координація рухів. Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, на що останній погодився. Результат 0,47 проміле, тест №2021. Водій з результатом погодився. Стосовно водія ОСОБА_1 було складено протокол серії ААД №645085 ч.3 ст.130 КУпАП, протокол серії ААД №885702 за ч.5 ст.126 КУпАП. Водія від керування транспортним засобом відсторонено. Про повторність попереджено. Автомобіль припаркований без порушень ПДР. Подія фіксувалась на БК 474600, 474964. 474946. 471830.
Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП (порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України), при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними і допустимими.
Фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

Разом з цим, переглядаючи оскаржувану постанову суду в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд встановив таке.
В апеляційній скарзі прокурор Петров І.С. не погоджується з накладеним на ОСОБА_1 адміністративним стягненням у виді адміністративного арешту на 15 діб, вказуючи на те, що останній є військовослужбовцем, у зв`язку з чим, до ОСОБА_1 , як до військовослужбовця, не може бути застосований такий вид адміністративного стягнення, як адміністративний арешт.
Такої позиції притримувалась і прокурор Якубіна Т.В. при апеляційному розгляді справи. 
ОСОБА_1 в ході апеляційного розгляду справи підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора. 
З доводами прокурора щодо безпідставності накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 діб, суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на таке.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами
За змістом ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Зі змісту постанови Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 23 липня 2024 року убачається, що при накладенні адміністративного стягнення суд не в повній мірі врахував відомості щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1 , який, на час вчинення інкримінованого йому правопорушення був військовослужбовцем певної військової частини (що ніким не оспорюється та відображено, як в самому протоколі про адміністративне правопорушення, так і в оскаржуваній постанові суду), та визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, і наклав на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк на 15 (п`ятнадцять) діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років, що є порушенням вимог ч.1 ст.15 КУпАП, якою передбачено, що до військовослужбовців, окрім іншого, не може бути застосований такий вид адміністративного стягнення, як адміністративний арешт.
В свою чергу, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Колегія суддів при перегляд оскаржуваної постанови окрім іншого звертає увагу на таке. 
Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 3 статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, є вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню. Відсутність вищезазначеної ознаки виключає відповідальність саме за частиною третьою статті 130 КУпАП.
Разом з цим, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №645085 від 18 березня 2024 року, складеному щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.130 КУпАП, при формулюванні суті вчиненого правопорушення не відображено, що ОСОБА_1 є особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В оскаржуваній постанові при формулюванні суті вчиненого правопорушення про таке теж не ідеться.
Окрім того, до протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.130 КУпАП, працівниками поліції до протоколу не було долучено копії судових рішень на підтвердження факту притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності раніше.
Вказані недоліки були підставою для повернення судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.3 ст.130 КУпАП до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України для належного оформлення.
Проте, з матеріалів справи убачається, що вищевказані недоліки протоколу усунені не були, оскільки справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 повернулась до суду першої інстанції з незавіреними належним чином копіями судових рішень, з яких неможливо встановити, чи набрали вказані судові рішення законної сили, тощо. 
За таких обставин, дії ОСОБА_1 в зазначеній частині мають бути кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, що відповідає фабулі, викладеній в самому протоколі про адміністративне правопорушення та в оскаржуваній постанові.
Отже, на підставі положень ст.294 КУпАП, оскаржувана постанова суду підлягає зміні в частині кваліфікації дій ОСОБА_1 та накладеного на нього стягнення.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
З урахуванням зазначеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити прокурору Петрову І.С. строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 23 липня 2024 року.
Апеляційну скаргу прокурора Петрова І.С. задовольнити частково.
Постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 23 липня 2024 року стосовно  ОСОБА_1  за ч.3 ст.130 КУпАП змінити.
Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч.3 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
У решті постанову суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду                                         С.В. Дадашева

Дата документу  Справа № 331/1906/24