ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
08 травня 2025 року           справа №200/7392/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Сіваченко І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача – Варбан Олександра Валентиновича на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року у справі № 200/7392/24 (головуючий І інстанції Духневич О.С.) за позовом   ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

                                                              У С Т А Н О В И В:       

21 жовтня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій област, в якому позивач просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 24.09.2024 №056550006400 щодо відмови у призначенні пенсії за Списком № 2 відповідно до п. “б” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком відповідно до п. “б” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” за Списком № 2 від 17.09.2024 із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 2 періодів роботи з 25.03.1985 по 01.06.1985, з 20.07.1987 по 31.12.1991 на посаді “помічника машиніста локомотива” та період служби в армії з 12.06.1985 по 10.06.1987.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 17.09.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. За принципом екстериторіальності було визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Рішенням відповідача від 24.09.2024 № 056550006400 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.
Позивач з рішенням відповідача не погоджується та вказує на те, що в нього наявний пільговий стаж що підтверджується записами трудової книжки. Тому з метою захисту своїх прав та інтересів звернувся до суду із цим позовом.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року у справі № 200/7392/24 у задоволенні позову – відмовлено.    
Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.       
В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначено, що відповідно до п. 20 Порядку N 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.                                                   
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.                                                   
Оскільки підприємство Виробниче об`єднання «Стахановвугілля» знаходить з 2014 року на території, на якій органи державної влади України не здійснюють свої повноваження, позивач не може надати довідку, яка визначена відповідно до п. 20 Порядку N 637. 
Також, в апеляційній скарзі зазначено, що трудова книжка містить усі необхідні записи про періоди роботи та довідка пільгового характеру не потрібна.                               
Саме трудова книжка працівника є пріоритетним документом, що підтверджує його стаж роботи.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.    
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.      
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що 17.09.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове  державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV. Також у заяві позивач просив зарахувати до пільгового стажу згідно трудової книжки періоди роботи з 25.03.1985 по 01.06.1985, з 20.07.1987 по 31.12.1991 та період служби в армії з 12.06.1985 по 10.06.1987, оскільки уточнюючі довідки надати не може, у зв`язку із знаходженням підприємства на тимчасово окупованій території України.
За принципом екстериторіальності було визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Рішенням відповідача від 24.09.2024 № 056550006400 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.
Також зазначено, що страховий стаж становить 39 років 01 місяць 05 днів. Пільговий страховий стаж становить 0 років 0 місяців 0 днів, оскільки до пенсійної справи не долучено уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5), які визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, які установлені для окремих категорій працівників відповідно до статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Додатково повідомлено, що згідно заяви від 17.09.2024 та записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 24.07.1984, зазначено посаду помічника машиніста локомотива. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 року “Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, які надають право на пільгове пенсійне забезпечення”, дана посада відсутня.
Вважаючи рішення відповідача від 24.09.2024 № 056550006400 про відмову у призначенні пенсії за віком за Списком № 2 відповідно до п. “б” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” протиправним та таким що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Отже, страховий стаж здобутий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону № 1058-IV.
До набрання чинності Законом № 1058-IV порядок обчислення страхового стажу для призначення пенсій унормовувався Законом № 1788-XII.
Згідно вимог ст. 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16 та іншими.
Приймаючи рішення від 24.09.2024 № 056550006400 про відмову у призначенні пенсії, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV відповідач зазначив, що страховий стаж позивача становить 39 років 01 місяць 05 днів. Пільговий страховий стаж становить 0 років 0 місяців 0 днів, оскільки до пенсійної справи не долучено уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5), які визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, які установлені для окремих категорій працівників відповідно до статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Додатково повідомлено, що згідно заяви від 17.09.2024 та записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 24.07.1984, зазначено посаду помічника машиніста локомотива. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 року “Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, які надають право на пільгове пенсійне забезпечення, дана посада відсутня.
Щодо неврахування періодів роботи з 25.03.1985 по 01.06.1985, з 20.07.1987 по 31.12.1991 на посаді “помічника машиніста локомотива” та період служби в армії з 12.06.1985 по 10.06.1987 до пільгового стажу за Списком № 2, судом першої інстанції зазначено наступне.
Законом України від 03.10.2017 № 2148-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" внесено зміни до Закону № 1058-IV та доповнено його розділом XIV-1 "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян".
Згідно ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
Як вже зазначалося судом, згідно вимог ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Судом встановлено, що відповідно до запису трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 , позивач з 25.03.1985 по 01.06.1985 та з 20.07.1987 по 31.12.1991 працював на посаді “помічника машиніста локомотива” в Погрузочно-транспортному управлінні “Стахановпогрузтранс” Виробничого об`єднання “Стахановвугілля”, у період з 12.06.1985 по 10.06.1987 проходив строкову військову службу.
Щодо віднесення посади позивача до Списку № 2, суд зазначає, що вказана посада передбачена Порядком застосування затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 Списків продуктів, цехів, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, що затверджена Постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати та Секретаріату ВЦРПС від 02.04.1976 № 81/8 та Постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 “Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, які надають право на пільгове пенсійне забезпечення”.
Тому твердження відповідача щодо відсутності вказаної посади позивача у списках виробництв, робіт, професій, які надають право на пільгове пенсійне забезпечення є необгрунтованим та помилковим.
Щодо підтвердження характеру виконуваної роботи, зокрема зайнятість протягом повного робочого дня за Списком № 2 за період роботи з 25.03.1985 по 01.06.1985 та з 20.07.1987 по 31.12.1991, судом першої інстанції зазначено наступне.
Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 суд встановив, що періоди з 25.03.1985 по 01.06.1985 та з 20.07.1987 по 31.12.1991 не містять відомостей про характер виконуваної роботи, зокрема зайнятість протягом повного робочого дня.
Позивач у заяві про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV та у позовній заяві вказав, що уточнюючі довідки надати не може, у зв`язку із знаходженням підприємства на тимчасово окупованій території України.
Суд зазначає, що порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
У пунктах 1 та 2 Порядку № 637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.
Відповідно до п. 3 Порядку № 637 За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно п. 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
У такому ж порядку підтверджується стаж роботи за відсутності документів у разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються (розміщувалися) на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також у разі, коли майно (документи) підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (незалежно від місця їх реєстрації на території України) розташоване на території України та/або пошкоджене чи знищене внаслідок воєнних (бойових) дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, за умови документального підтвердження пошкодження чи знищення майна (документів).
Згідно з п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є пріоритетним документом, що підтверджує його стаж роботи.
Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 у справі № 235/805/17, від 06.12.2019 у справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 у справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 у справі № 242/2536/16-а.
При цьому, надання уточнюючих довідок підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
На виконання пункту 20 Порядку № 637 Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1 затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії (далі-Порядок 18-1).
Пунктом 1 Порядку № 18-1 визначено, що цей Порядок визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи:
- для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника;
- до 01 січня 2004 року, якщо в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях (їх правонаступниках), розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (далі - підприємства, які розташовані на тимчасово окупованій території).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 18-1 дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали:
- на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України;
- на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах;
- на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років;
- у період до 01 січня 2004 року на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, та якщо в трудовій книжці є записи з виправленням або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи (далі - періоди роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території).
Згідно з пунктом 3 Порядку № 18-1 підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії (далі - Комісії).
Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники профспілок та організацій Спільного представницького органу репрезентативних всеукраїнських об`єднань профспілок на національному рівні та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань (пункт 4 Порядку № 18-1).
Відповідно до пункту 6 Порядку № 18-1 основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.
Пунктом 11 Порядку № 18-1 визначено, що Із заявою про підтвердження стажу роботи (додаток 2) заявник (його законний представник або представник, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (далі - його представник)) може звернутись до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України незалежно від території обслуговування цього органу.
Для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, до заяви додаються:
- документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр);
- трудова книжка;
- документи (за наявності), видані архівними установами, зокрема:
- довідка про заробітну плату;
- копії документів про проведення атестації робочих місць;
- копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати.
Для підтвердження періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, заявник (його представник) подає трудову книжку та зазначає у заяві дані про свідків (не менше двох), які знають заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (у тому числі в колгоспі) і мають документи про свою роботу за період, щодо якого вони підтверджуватимуть роботу заявника.
Заявник (його представник) може додатково подавати інші документи про стаж роботи.
Відповідно до пункту 13 Порядку № 18-1 заява про підтвердження стажу роботи разом з документами, визначеними у пункті 11, абзаці дев`ятому пункту 12 цього Порядку, протягом п`яти робочих днів передаються на розгляд Комісії.
Комісії розглядають заяви про підтвердження стажу роботи, на бажання заявника, у його присутності або в присутності його законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні та не пізніше п`яти робочих днів з дня його прийняття повідомляють заявника про прийняте рішення (пункт 14 Порядку № 18-1).
Отже, за відсутності у трудовій книжці позивача відомостей про характер та умови роботи на посаді зі шкідливими умовами праці, рішення про зарахування періоду роботи на цьому підприємстві, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, має прийматись відповідною Комісією. Обов`язок подання документів на підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, законодавством покладено саме на заявника.
Як вже вище зазначалося судом, трудова книжка ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 не містить відомостей про характер виконуваної роботи, зокрема зайнятість протягом повного робочого дня у період з 25.03.1985 по 01.06.1985 та з 20.07.1987 по 31.12.1991 на посаді “помічника машиніста локомотива” в Погрузочно-транспортному управлінні “Стахановпогрузтранс” Виробничого об`єднання “Стахановвугілля”.
Разом з цим, суд звертає увагу, що доказів звернення позивачем із заявою до Комісії про підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території не надано, при цьому, в позові позивач стверджує, що наявними записами у трудовій книжці підтверджено пільговий характер роботи, однак таке твердження спростовується з огляду на вищенаведене судом.
Суд зазначає, що підставами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є:
- віднесення та підтвердження пільгового стажу позивача на посаді, яка визначена Списком № 2;
- підтвердження зайнятість позивача повний робочий день за Списком № 2;
- надання уточнюючих довідок підприємства, установи або організації у разі відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення, щодо підтвердження характеру виконуваної роботи, зокрема зайнятість протягом повного робочого дня за Списком № 2.
Суд зазначає, що з наданої позивачем трудової книжки вбачається, що посада “помічник машиніста локомотива” відноситься до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників.
Однак, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах недостатньо лише включення посади до Списку № 2. Важливим є також підтвердження характеру виконуваної роботи, зокрема зайнятість позивача протягом повного робочого дня за Списком № 2.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 25.03.1985 по 01.06.1985, з 20.07.1987 по 31.12.1991 у відповідача відсутні, оскільки позивачем не надано уточнюючих довідок про характер виконуваної ним роботи.
Щодо зарахування періоду проходження військової служби з 12.06.1985 по 10.06.1987 до пільгового стажу, то такий теж не підлягає зарахуванню, з огляду на таке.
За змістом п. "в" ч. 3 ст. 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується, зокрема, військова служба незалежно від місця проходження служби.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII  військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII  час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.
На час проходження позивачем строкової військової служби діяло Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590 (далі - Положення № 590).
Пунктом 109 Положення № 590 встановлено, що при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (підпункти "а" і "б" пункту 16), [...] періоди, зазначені у підпунктах "к" і "л", прирівнюються по вибору особи, що звернулась за призначенням пенсії, або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.
В свою чергу п. п. "к" п. 109 Положення № 590 передбачав, що, крім роботи в якості робочого або службовця, в загальний стаж роботи зараховується також служба у складі Збройних Сил СРСР.
Судом встановлено, що позивач у період з 12.06.1985 по 10.06.1987 проходив строкову військову службу у складі Збройних Сил СРСР, що підтверджується записами в трудовій книжці та військовим квитком серії НОМЕР_2 від 12.06.1985.
Згідно протоколу розрахунку стажу Форми РС-право вказаний період зараховано до страхового стажу позивача.
Разом з тим, оскільки позивачем не підтверджено право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку № 2 у відповідача були відсутні підстави для зарахування періоду проходження строкової військової служби у складі Збройних Сил СРСР з 12.06.1985 по 10.06.1987 до пільгового стажу позивача, оскільки підставою для його зарахування є безпосередня робота за Списком № 2 як до так і після військової служби.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 24.09.2024 № 056550006400 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV є правомірним.
Крім того судом першої інстанції зазначено, що позивач у позовній заяві просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 24.09.2024 № 056550006400 щодо відмови у призначенні пенсії за Списком № 2 відповідно до п. “б” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком відповідно до п. “б” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” за Списком № 2.
Разом з тим, питання щодо наявності у позивача права на отримання пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. “б” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” пенсійним органом не розглядалось, оскільки позивач із такою заявою не звертався.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.                    Слід зазначити, що обгрунтованість висновку суду першої інстанції про правомірність рішення пенсійного органу про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах підтверджується висновками Верховного Суду, які зроблено в постанові від 06 квітня 2022 року у справі № 423/3259/16-а.                                                                                          
У зазначеній постанові, верховний Суд зробив наступні правові висновки, а саме  покликання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на те, що зарахувати спірний стаж роботи позивача є неможливим у зв`язку з відсутністю пільгової довідки є безпідставними та необґрунтованими, оскільки підприємство знаходиться на території, яка не контролюється українською владою і на якій органи виконавчої влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, позивач не має доступу до архівів установ та підприємств на цій території. Такі обставини не можуть покладати надмірного тягаря на позивача щодо підтвердження стажу його роботи та створювати перешкоди у реалізації права на пенсійне забезпечення. Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що наявний у позивача пільговий стаж підтверджено записами трудової книжки, яка містить відповідні записи, в тому числі щодо повного робочого дня під землею, та яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, а тому підстави для додаткового підтвердження стажу позивача відповідно до Порядку №637 відсутні.                                                  Враховуючи зазначені висновки Верховного Суду, доводи апеляційної скарги щодо неможливості надати позивачем довідки, яка визначена відповідно до п. 20 Порядку N 637, оскільки підприємство Виробниче об`єднання «Стахановвугілля» знаходить з 2014 року на території, на якій органи державної влади України не здійснюють свої повноваження, є слушними.                    Проте, за обставинами справи, що розглядається, трудова книжка позивача не містить відомостей щодо підтвердження характеру виконуваної роботи, зокрема зайнятість протягом повного робочого дня за Списком № 2, що не узгоджується з іншим висноком Верховного Суду, який викладено у вищезазначеній постанові щодо відсутності підстав для додаткового підтвердження стажу позивача відповідно до Порядку №637, оскільки  пільговий стаж позивача підтверджено записами трудової книжки, яка містить відповідні записи, в тому числі щодо повного робочого дня під землею, та яка є основним документом.                              
Враховуючи зазначене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.  
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу представника позивача – Варбан Олександра Валентиновича на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року у справі № 200/7392/24 - залишити без задоволення.                                 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року у справі № 200/7392/24 - залишити без змін.                                                
Повне судове рішення складено 08 травня 2025  року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Е.Г. Казначеєв

                                                                                                               І.В. Сіваченко