П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/14160/24 
 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К. 
 Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.   
09 червня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Курка О. П.  Боровицького О. А. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ № 182 від 30.06.2024 року командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 в частині визначення того, що смерть молодшого лейтенанта ОСОБА_3 , начальника розвідки-начальника групи розвідки в/ч НОМЕР_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 182 від 30.06.2024 року, згідно із яким смерть молодшого лейтенанта ОСОБА_3 , начальника розвідки-начальника групи розвідки військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок легеневої недостатності та бактеріальної пневмонії, вважається такою: Смерть що не пов`язана із виконанням обов`язків військової служби.
В решті позовних вимог відмовлено. 
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 грн., за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 .
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 85 від 25.03.2024 молодшого лейтенанта ОСОБА_3 зараховано на посаду начальника розвідки-начальника групи розвідки військової частини НОМЕР_1 .
10.04.2024 року молодший лейтенант ОСОБА_3 звернувся за консультацією до медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , після якої був госпіталізований в КНП "Барвінківська ЦМП".
11.04.2024 року переведений в КНП "Лозівське ТМО" з діагнозом: Бронхіальна астма, важка форма.
17.04.2024 року згідно етапів евакуації переведений в КНП "Хорольська міська лікарня" ХМР, де проходив лікування до встановлення заключного клінічного діагнозу.
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 256 від 29 квітня 2024 року, виданого "Полтавським обласним Паталогоанатомічним бюром ПОР", ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у КНП "Хорольська міська лікарня" - причина смерті, легенево-серцева недостатність.
На підставі такого факту, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 311 від 11.05.2024 року було призначено службове розслідування.
За результатами службового розслідування встановлено, що смерть молодшого лейтенанта ОСОБА_3 , пов`язана із проходженням військової служби, в зв`язку із чим командиром військової частини НОМЕР_1 було видано наказ № 532 від 20.08.2024 року "Про результати службового розслідування щодо факту смерті молодшого лейтенанта ОСОБА_3 ", в якому смерть ОСОБА_3 вважається такою, що пов`язана із проходженням військової служби.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 182 від 30.06.2024 року смерть молодшого лейтенанта ОСОБА_3 вважається такою, що не пов`язана із виконанням обов`язків військової служби.
Вважаючи наказ № 182 від 30.06.2024 року командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 в частині визначення того, що смерть його сина не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, неправомірним, позивач звернувся до суду для його скасування. 
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби, здійснюється Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII, (далі Закон № 2232-XII).
Відповідно до частини 3, частини 9 статті 1 цього Закону, військовий обов`язок включає в себе такий етап як проходження військової служби.
Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на категорії, в тому числі на таку категорію як військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.
Згідно із частиною 4 статті 2 Закону № 2232-XII, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 3 Закону № 2232-XII, правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно із пунктом 4 частини 1, частиною 3 статті 24 Закону № 2232-XII, початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Згідно із частиною 4 статті 24 Закону № 2232-XII, військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначений Указом Президента України "Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, (далі Положення № 1153/2008).
Згідно із пунктами 6, 7 Положення № 1153/2008, початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.
Відповідно до пункту 230 Положення № 1153/2008, військовослужбовці, які померли, загинули виключаються зі списків особового складу Збройних Сил України наказами по особовому складу командирів (начальників), яким надано право видавати накази по особовому складу, незалежно від номенклатури призначення.
Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за № 1503/31371 затверджено "Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України", (далі Порядок № 608).
Згідно із пунктом 5 розділу I Порядку № 608, розслідування нещасних випадків, професійних захворювань, аварій проводиться відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360, (далі Інструкція № 36).
Відповідно до пунктів 1, 2, 3 розділу I Інструкції № 36, ця Інструкція визначає порядок розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України (в тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України військовослужбовцями), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі-військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті під час виконання обов`язків військової служби та аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України.
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, визначених пунктом 3 частини третьої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Дія цієї Інструкції поширюється на всі військові частини та на всіх військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення антитерористичної операції.
Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців внаслідок бойових уражень або дій з боку противника є бойовими людськими втратами і обліку, як нещасні випадки, не підлягають.
Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення антитерористичної операції, але не пов`язані з бойовими ураженнями або діями з боку противника, розслідуються згідно з вимогами цієї Інструкції.
Згідно із пунктом 1 розділу II Інструкції № 36, розслідування проводиться також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.
Відповідно до пункту 5 розділу II Інструкції № 36, командир військової частини, який отримав повідомлення про нещасний випадок, у свою чергу крім інших обов`язків передбачених цим пунктом, зобов`язаний протягом доби призначити комісію з розслідування нещасного випадку чисельністю не менш як три особи у складі голови комісії (яким є один із його заступників) та членів - командира батальйону (дивізіону, ескадрильї тощо), до складу якого входить підрозділ, де стався нещасний випадок, та залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок, - фахівців профільних служб (озброєння, тилу, пожежної, автомобільної, інженерної, медичної тощо).
Згідно із пунктами 8, 9 розділу II Інструкції № 36, комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом п`яти діб з моменту її утворення.
Комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 згідно з додатком 3 до цієї Інструкції та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 згідно з додатком 4 до цієї Інструкції у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами. У разі незгоди зі змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою НВ-2, як його невід`ємну частину.
Якщо нещасний випадок визнаний комісією з розслідування таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, на затвердження командиру військової частини надається тільки акт за формою НВ-2.
Відповідно до пункту 10 розділу II Інструкції № 36, обставинами, за яких нещасний випадок визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби і за яких складається акт за формою НВ-3, крім інших перерахованих обставин у цьому пункті є виконання потерпілим військовослужбовцем службових обов`язків згідно з розпорядком дня військової частини, у тому числі у відрядженні; раптове погіршення стану здоров`я потерпілого військовослужбовця або його смерть під час виконання обов`язків військової служби внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих факторів та (або) важкості чи напруженості роботи, яка виконувалась, що підтверджено медичним висновком, якщо робота, що виконувалась, була протипоказана за медичним висновком про стан його здоров`я та якщо потерпілий не проходив відповідного медичного огляду.
Пунктом 11 розділу II Інструкції № 36 визначені обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби.
Згідно із пунктом 17 розділу II Інструкції № 36, командир військової частини у строк до п`яти діб після закінчення розслідування затверджує акти за формами НВ-2 та НВ-3. Затверджені акти разом з матеріалами розслідування зберігаються у діловодстві військової частини, а їх завірені копії надаються (надсилаються) командирам, начальникам органів за переліком визначеним даним пунктом.
Згідно із пунктом 18 розділу II Інструкції № 36, за результатами розслідування командир військової частини видає наказ, в якому зазначаються:
- дата, місце та обставини, за яких стався нещасний випадок;
- військове звання, ім`я, по батькові та дата народження потерпілого військовослужбовця;
- вид, характер і локалізація поранення, травми, контузії, каліцтва;
- коли стався нещасний випадок (під час виконання обов`язків військової служби чи ні);
- перебував чи ні потерпілий військовослужбовець в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи інших отруйних речовин тощо;
- порушення нормативно-правових актів, що спричинили нещасний випадок або були супутніми факторами його настання, посадові особи, які допустили ці порушення;
- заходи з попередження подібних нещасних випадків у майбутньому;
- вжиті заходи дисциплінарного впливу щодо осіб, які допустили порушення нормативно-правових актів, внаслідок яких стався нещасний випадок.
На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 (далі - Положення про ВЛК № 402).
Відповідно до пункту 21 розділу II Інструкції № 36, після закінчення періоду тимчасової непрацездатності потерпілого військовослужбовця або в разі його смерті, що спричинена нещасним випадком, командир військової частини складає повідомлення про наслідки нещасного випадку (зникнення, смерть) за формою НВ-4, зазначеною у додатку 7 до цієї Інструкції, та у десятиденний термін надсилає (надає) його посадовим особам, зазначеним у пункті 17 цього розділу.
Повідомлення про наслідки за формою НВ-4 є обов`язковим додатком до акта за формою НВ-3 і підлягає зберіганню разом з ним протягом часу, зазначеного в пункті 19 цього розділу.
Згідно із пунктом 25 розділу II Інструкції № 36, контроль за своєчасним і правильним розслідуванням, документальним оформленням та обліком нещасних випадків, виконанням заходів щодо усунення їх причин та вирішення спірних питань з цього приводу здійснюється Службою правопорядку, вищими командирами та відповідними військовими органами нагляду чи контролю залежно від їх функцій, компетенції та повноважень.
У разі виявлення під час здійснення такого контролю порушень вимог цієї Інструкції командир військової частини, у якій виявлені порушення, на вимогу Служби правопорядку, вищого командира або відповідного органу військового нагляду повинен вжити заходів з усунення цих порушень. Залежно від змісту порушень до переліку заходів включаються: проведення первинного, повторного або додаткового розслідування нещасного випадку, затвердження чи перегляд затвердженого акта за формами НВ-2 або НВ-3, визнання чи невизнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, складення акта за формами НВ-2 або НВ-3.
Заходи з усунення порушень вимог цієї Інструкції також повинні бути вжиті командиром військової частини на підставі припису (додаток 8), виданого посадовою особою відповідного військового органу нагляду під час здійснення заходів контролю
Спеціальне розслідування нещасних випадків, випадків зникнення та випадків смерті військовослужбовців регулюється розділом III Інструкції № 36, особливості розслідування нещасних випадків, що сталися в районах бойових дій або проведення антитерористичної операції регулюються розділом V Інструкції № 36.
Дослідження змісту наведених правових норм чинного законодавства та їх застосування щодо правової оцінки встановлених у справі обставин при вирішені даного спору, колегія суддів вважає обґрунтованою позицію суду першої інстанції про те, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 182 від 30.06.2024 року прийнятий з порушенням вимог чинного законодавства, яким встановлено порядок розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, а саме Інструкції № 36, тобто за відсутності направленого старшому командиру (начальнику) письмового повідомлення за формою НВ-1 згідно з додатком 2 до Інструкції, без складення акту проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 згідно з додатком 3 до Інструкції та акту про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 згідно з додатком 4 до Інструкції.
Із змісту наказу № 182 від 30.06.2024 року командира військової частини НОМЕР_1 вбачається, що у ньому не зазначені будь-які обставини, наведені в пункті 11 розділу II Інструкції № 36, за наявності яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби.
Таким чином, внаслідок зазначених порушень в наказі не обґрунтовано висновок про те, що смерть молодшого лейтенанта ОСОБА_3 , начальника розвідки-начальника групи розвідки військової частини НОМЕР_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок легеневої недостатності та бактеріальної пневмонії, вважається такою: Смерть що не пов`язана із виконанням обов`язків військової служби.
Також в наказі взагалі відсутні будь-які обґрунтування щодо того, коли стався нещасний випадок, тобто під час виконання обов`язків військової служби чи ні, із врахуванням положень частини 4 статті 24 Закону № 2232-XII.
Натомість із матеріалів справи судом першої інстанції достеменно встановлено, що ОСОБА_3 помер саме під час виконання обов`язків військової служби, оскільки був військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та 10.04.2024 року безпосередньо до медичного пункту військової частини НОМЕР_1 молодший лейтенант ОСОБА_3 звернувся за консультацією, після якої був госпіталізований в КНП "Барвінківська ЦМП".
Такі обставини відповідають вимогам частини 3 статті 24 Закону № 2232-XII.
Крім того, в порушення Інструкції № 36, на підставі наказу командира військової частини не складена довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.
Більше того, відповідачем в ході розгляду справи в суді першої інстанції не надано належних доказів в підтвердження висновку, викладеному у наказі № 182 від 30.06.2024 року командира військової частини НОМЕР_1 про те, що смерть молодшого лейтенанта ОСОБА_3 вважається такою, що не пов`язана із виконанням обов`язків військової служби.
В зв`язку із тим, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 182 від 30.06.2024 року прийнятий із порушенням вимог чинного законодавства, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що його необхідно визнати протиправним та відповідно скасувати.
Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про те, що на підставі наказу №9 від 15.01.2025 про результати службового розслідування за фактом смерті молодшого лейтенанта ОСОБА_3 було внесено зміни до наказу командира (по стройовій частині) військової частини НОМЕР_1 із зазначення обставин, наведені в пункті 11 розділу II Інструкції, за наявності яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, оскільки зазначений наказ не входить до предмету спору у даній справі. 
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Курко О. П.    Боровицький О. А.