ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3879/25 Справа № 204/583/14-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Токар Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Макарова М.О.,Свистунової О.В.
за участю секретаря Кошара О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрдебт плюс” на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 15 січня 2025 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрдебт плюс” про заміну стягувача, стягувач Публічне акціонерне товариство “Дельта Банк”, боржник ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А :

       У листопаді 2024 року через систему “Електронний суд” ТОВ “Укрдебт плюс” звернулося із заявою про заміну стягувача, стягувач ПАТ “Дельта Банк”, боржник ОСОБА_1 .
       В обґрунтування вимог заяви ТОВ “Укрдебт плюс” посилалося на те, що 27 грудня 2007 року між АКІБ “УкрСиббанк” та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11279739000. Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 103000,00 доларів США, який зобов`язувався повернути у повному обсязі в строк до 28 грудня 2037 року або достроково зі сплатою 12,90 відсотків річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором ОСОБА_1 передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею - 84,5 кв.м.; житловою площею - 53,3 кв.м. 08 грудня 2011 року між ПАТ “УкрСиббанк” та ПАТ “Дельта Банк” було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим Договором, АТ “УкрСиббанк” передає АТ “Дельта Банк” права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ “Дельта Банк” замінює АТ “УкрСиббанк” як кредитора у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від АТ “УкрСиббанк” до АТ “Дельта Банк” прав вимоги до боржників, до АТ “Дельта Банк” переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, до ПАТ “Дельта Банк” перейшло право вимоги за кредитним договором №11279739000, укладеним 27 грудня 2007 року АКІБ “УкрСиббанк” та ОСОБА_1 та договорами забезпечення по кредиту. Через неналежне виконання умов кредитного договору №11279739000, укладеним 27 грудня 2007 року ПАТ “Дельта Банк” зверталося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2014 року у цивільній справі №204/583/14-ц у задоволенні позовних вимог ПАТ “Дельта Банк” про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття права власності, про припинення права власності, виселення та стягнення судових витрат відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2015 року апеляційну скаргу ПАТ “Дельта Банк” задоволено частково, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2014 року скасовано, в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості у розмірі 164971,82 доларів США, що за курсом НБУ складає 1318619 грн. 75 коп. і складається з: 101836,00 доларів США, що за курсом НБУ складає 813975 грн. 15 коп. - заборгованість за кредитом; 63135,82 доларів США, що за курсом НБУ складає 504644 грн. 61 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, за Договором про надання споживчого кредиту № 11279739000 від 27 грудня 2007 року, укладеним між АКІБ “УкрСиббанк” та ОСОБА_1 , звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру: місце знаходження застави: АДРЕСА_1 ; загальна площа: 84,5 кв. м.; житлова площа: 53,3 кв. м. (на підставі Договору іпотеки № 11279739/11279842/11279983/3 від 27 грудня 2007 року) шляхом передачі Іпотекодержателю ПАТ “Дельта Банк” (ЄДРПОУ: 34047020, місцезнаходження: вул. Щорса, буд. 36, корп. Б, м. Київ, Київська область, 01001) права власності на вказане майно. Визнано за ПАТ “Дельта Банк” (ЄДРПОУ: 34047020, місцезнаходження: вул. Щорса, буд. 36, корп. Б, м. Київ, Київська область, 01001) право власності на предмет іпотеки, а саме: на квартиру: місце знаходження застави: АДРЕСА_1 ; загальна площа: 84,5 кв. м.; житлова площа: 53,3 кв. м. Припинено право власності Іпотекодавця ОСОБА_1 на квартиру: місце знаходження застави: АДРЕСА_1 ; загальна площа: 84,5 кв. м.; житлова площа: 53,3 кв. м. За результатами проведеного аукціону, 13 травня 2020 року між АТ “Дельта Банк” та ТОВ “Укрдебт Плюс” було укладено Договір про відступлення права вимоги №2245/К, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. за реєстровим № 682, відповідно до якого АТ “Дельта Банк” відступило новому кредитору ТОВ “Укрдебт Плюс”, а останній набув усі права вимоги Банку до позичальників та/або поручителів, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору, в тому числі право вимоги за кредитним договором № 11167697000 від 27 грудня 2007 року та за договорами забезпечення. Заявник посилається на те, що рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2015 року попереднім кредитором ПАТ “Дельта Банк” не було виконано, оскільки діяв мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредиторів в іноземній валюті. Відповідно до пункту 2 “Прикінцевих та перехідних положень” Кодексу України з процедури банкрутства через вісімнадцять місяців з дня введення в дію цього Кодексу Закон України “Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті” визнається таким, що втратив чинність. Кодекс України з процедури банкрутства введено в дію 21 жовтня 2019 року, отже мораторій, встановлений Законом України “Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті”, з 21 квітня 2021 року втратив чинність. Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України “Про виконавче провадження” у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони. 13 квітня 2021 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 1381-ІХ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті”, відповідно до п. 2 розділу ІІ якого Закон України “Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті” втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом. Зокрема, 13 квітня 2021 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 1382-ІХ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реструктуризації зобов`язань за кредитами в іноземній валюті та адаптації процедур неплатоспроможності фізичних осіб”, яким було внесено зміни до Кодексу України з процедур банкрутства у розділі “Прикінцеві та перехідні положення” та абзац четвертий пункту 2 викладено в такій редакції: “Закон України “Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті” втрачає чинність через двадцять місяців з дня введення в дію цього Кодексу”. Закон України № 1381-ІХ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті” та Закон України № 1382-ІХ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реструктуризації зобов`язань за кредитами в іноземній валюті та адаптації процедур неплатоспроможності фізичних осіб” набрали законної сили 23 квітня 2021 року. Отже, Закон України “Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті” поновив свою дію на п`ять місяців з дня набрання чинності Законом № 1381-ІХ, тобто почав діяти з 23 квітня 2021 року по 23 вересня 2021 року. Таким чином, на думку заявника, у зв`язку із встановленим законом мораторієм на звернення стягнення на об`єкти житлового фонду, що виключало можливість виконання судового рішення, відлік строку на його виконання повинен обраховуватись з моменту закінчення дії відповідної заборони. Заявник наголошує на тому, що строк пред`явлення до виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2015 року сплинув лише 23 вересня 2024 року. В той же час, 24 лютого 2022 року указом Президента України №64/2022 в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжується та наразі триває. Так, 15 березня 2022 року у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні до розділу ХІІІ Прикінцеві та Перехідні положення Закону України “Про виконавче провадження” № 2129-ІХ були внесені доповнення пунктом 10-2, згідно якого строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану, у зв`язку з чим заявник вважає, що строк пред`явлення до виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2015 року не пропущено, оскільки він перервався у зв`язку з введенням воєнного стану. На підставі викладеного ТОВ “Укрдебт плюс” просило суд замінити стягувача ПАТ “Дельта Банк” на його правонаступника ТОВ “Укрдебт плюс”, код ЄДРПОУ 43212924, 04073, м. Київ, пр-т С. Бандери, 28-А у цивільній справі №204/583/14-ц з виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2015 року, ухваленого за позовом ПАТ “Дельта Банк” до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття права власності, про припинення права власності, виселення.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 15 січня 2025 року заяву ТОВ “Укрдебт плюс” про заміну стягувача, стягувач ПАТ “Дельта Банк”, боржник ОСОБА_1 – залишено без задоволення. 
В апеляційній скарзі ТОВ “Укрдебт плюс” просить ухвалу суду від 15 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вимог заяви про заміну сторони у цивільній справі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ “Укрдебт плюс”, суд першої інстанції посилався на те, що за відсутності факту пред`явлення стягувачем виконавчого документа до виконання, зокрема його повернення стягувачу, серед іншого, у зв`язку із наявною встановленою законом мораторію на звернення стягнення на об`єкти житлового фонду, що виключало б можливість виконання рішення суду, строк звернення рішення до виконання не перервався, а тому випадку відсутні підстави для застосування положень ч. 3 ст. 23 Закону України “Про виконавче провадження”.
Однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки судом було неповно з”ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, що відповідно до ст.176 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду з ухваленням нового рішення.
       Відповідно до п. 1 частини 1статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги.
       Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Зі змісту ст. 55 ЦПК України вбачається, що заміна особи на правонаступника можлива у таких випадках: у разі смерті фізичної особи; у разі припинення юридичної особи; у разі заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні; в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір.
       Відповідно до ч.1 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
       Відповідно до ч.5 ст. 442 ЦПК України, положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
       У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України). 
       Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.
       Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Враховуючи, що сформульована у цій справі проблематика стосовно реалізації прав сторін спору на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, саме з точки зору такої процесуальної мети має розглядатись процесуальне правонаступництво у цій справі. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.
       Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва у закритому виконавчому провадженні заявник має здійснювати процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати це в комплексі.
       Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.
       Не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення.
       Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21).
       Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником полягає в поширенні на правонаступника законної сили судового рішення з усіма її наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю. 
       Отже, у випадку неможливості виконання судового рішення за відсутності підстав для поновлення строків для виконання наказу суду (виконавчого листа) або у випадку, якщо судове рішення не підлягає виконанню у примусовому порядку через органи виконавчої служби, правонаступник не може бути замінений у виконавчому провадженні, яке не здійснюється.
       Встановлено, 27 грудня 2007 року між АКІБ “УкрСиббанк” та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11279739000. Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 103000,00 доларів США, який зобов`язувався повернути у повному обсязі в строк до 28 грудня 2037 року або достроково зі сплатою 12,90 відсотків річних за користування кредитом (т.1 а.с.12-18). 
       З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором, 27 грудня 2007 року між між АКІБ “УкрСиббанк” та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № 11279739/11279842/11279983/3, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею - 84,5 кв.м.; житловою площею - 53,3 кв.м. (т.1 а.с.35-38).
       08 грудня 2011 року між ПАТ “УкрСиббанк” та ПАТ “Дельта Банк” було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим Договором, АТ “УкрСиббанк” передає АТ “Дельта Банк” права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ “Дельта Банк” замінює АТ “УкрСиббанк” як кредитора у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від АТ “УкрСиббанк” до АТ “Дельта Банк” прав вимоги до боржників, до АТ “Дельта Банк” переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами (т.1 а.с.62-65). 
       Відповідно до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, до ПАТ “Дельта Банк” перейшло право вимоги за кредитним договором №11279739000, укладеним 27 грудня 2007 року АКІБ “УкрСиббанк” та ОСОБА_1 та договорами забезпечення по кредиту. 
       Позичальник ОСОБА_1 допустив неналежне виконання своїх зобов`язань за кредитним договором №11279739000, укладеним 27 грудня 2007 року ПАТ “Дельта Банк”.
       У січні 2014 року ПАТ “Дельта Банк” звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки (т.1 а.с.3-9).
       Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2014 року у цивільній справі №204/583/14-ц у задоволенні позовних вимог ПАТ “Дельта Банк” про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття права власності, про припинення права власності, виселення та стягнення судових витрат відмовлено (т.1 а.с.143-147). 
       Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2015 року апеляційну скаргу ПАТ “Дельта Банк” задоволено частково, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2014 року скасовано, в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості у розмірі 164971,82 доларів США, що за курсом НБУ складає 1318619 грн. 75 коп. і складається з: 101836,00 доларів США, що за курсом НБУ складає 813975 грн. 15 коп. - заборгованість за кредитом; 63135,82 доларів США, що за курсом НБУ складає 504644 грн. 61 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, за Договором про надання споживчого кредиту № 11279739000 від 27 грудня 2007 року, укладеним між АКІБ “УкрСиббанк” та ОСОБА_1 , звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру: місце знаходження застави: АДРЕСА_1 ; загальна площа: 84,5 кв. м.; житлова площа: 53,3 кв. м. (на підставі Договору іпотеки № 11279739/11279842/11279983/3 від 27 грудня 2007 року) шляхом передачі Іпотекодержателю ПАТ “Дельта Банк” (ЄДРПОУ: 34047020, місцезнаходження: вул. Щорса, буд. 36, корп. Б, м. Київ, Київська область, 01001) права власності на вказане майно. Визнано за ПАТ “Дельта Банк” (ЄДРПОУ: 34047020, місцезнаходження: вул. Щорса, буд. 36, корп. Б, м. Київ, Київська область, 01001) право власності на предмет іпотеки, а саме: на квартиру: місце знаходження застави: АДРЕСА_1 ; загальна площа: 84,5 кв. м.; житлова площа: 53,3 кв. м. Припинено право власності Іпотекодавця ОСОБА_1 на квартиру: місце знаходження застави: АДРЕСА_1 ; загальна площа: 84,5 кв. м.; житлова площа: 53,3 кв. м. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (т.1 а.с.197-200).
       Відповідно до постанови Правління Національного банку України № 664 від 02 жовтня 2015 року “Про відкликання банківської ліцензії на ліквідацію ПАТ “Дельта Банк”, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02 жовтня 2015 року прийнято рішення №181 “Про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ “Дельта Банк” та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації АТ “Дельта Банк”.
       За рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб активи АТ “Дельта Банк” підлягають продажу на відкритих торгах (аукціоні), шляхом проведення відкритих торгів (аукціонів) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, який складається з автоматичного покрокового зниження початкової (стартової) ціни лоту, етапів подання закритих цінових пропозиції та цінової пропозиції.
       Порядок майна банку під час проведення ліквідаційної процедури регламентується нормативно-правовими актами фонду.
       14 квітня 2020 року на підставі рішення ФГВФОЛ на електронному майданчику https://prozorro.sale відбувся електронний аукціон (торги) з продажу прав вимоги АТ “Дельта Банк” за кредитними договорами, за результатами якого було визначено переможця електронного аукціону з продажу вказаного лоту, а саме: ТОВ “Укрдебт Плюс”, про що складено Протокол електронного аукціону № UA-EA-2020-03-24-000001-b від 14 квітня 2020 року (т.1 а.с.231).
       13 травня 2020 року, за результатами проведеного аукціону, між АТ “Дельта Банк” та ТОВ “Укрдебт Плюс” було укладено Договір про відступлення права вимоги №2245/К, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. за реєстровим № 682, відповідно до якого АТ “Дельта Банк” відступило новому кредитору ТОВ “Укрдебт Плюс”, а останній набув усі права вимоги Банку до позичальників та/або поручителів, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору, в тому числі право вимоги за кредитним договором № 11167697000 від 27 грудня 2007 року та за договорами забезпечення (т.1 а.с.211-213, 214, 215). 
       Звернувшись до суду із вказаною заявою у листопаді 2024 року,  ТОВ “Укрдебт плюс” просило суд замінити стягувача ПАТ “Дельта Банк” на його правонаступника ТОВ “Укрдебт плюс”, код ЄДРПОУ 43212924, 04073, м. Київ, пр-т С. Бандери, 28-А у цивільній справі №204/583/14-ц з виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2015 року, ухваленого за позовом ПАТ “Дельта Банк” до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття права власності, про припинення права власності, виселення (т.1 а.с.204-208).
       За змістом ч. 1 ст. 22 Закону України “Про виконавче провадження” №606-XIV від 21.04.1999 року, з відповідними змінами та доповненнями на час повернення виконавчого документу стягувачу, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. 
       Статтею 12 Закону України “Про виконавче провадження” №1404-VIII від 02 червня 2016 року, що вступив в дію з 05 жовтня 2016 року, передбачено, зокрема, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (ч. 1 статті). 
       Відповідно до ч. 6 ст. 12 вказаного закону, стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
       У розділі XІІІ Прикінцевих та перехідних положень згаданого закону, а саме п. п. 5, 6 передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.
       Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.
       Слід зазначити, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання у цій справі, з урахуванням наявних документів у матеріалах справи, та з урахуванням того, що на момент набрання рішення суду законної сили 12 лютого 2015 року - протягом одного року.
       Відповідно до п.5 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про виконавче провадження” №1404-III від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом, тому у цій справі строк пред`явлення виконавчого листа до виконання -12 лютого 2018 року.
       Заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги допускається на будь-якій стадії судового процесу, в тому числі до відкриття виконавчого провадження.         Однак, відповідно до загальних положень процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли, а лише на стадіях судового процесу. 
       Тобто, таке право не є абсолютним і обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу. Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу має встановлені законом строкові межі та починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. 
       Таким чином, поза межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення виконавчого документу до виконання, означає, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення прав вимоги іншим особам, таким чином уникаючи законодавчої вимоги щодо строку, що безпосередньо впливає на інтереси боржників, які не можуть бути у невизначеному стані протягом тривалого строку, що порушує принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.
       Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі №910/2954/17 від 11 березня 2021 року, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 року у справі №34/425.
       Слід зазначити, судовий розгляд цивільної справи №204/583/14-ц за позовом ПАТ “Дельта Банк” до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття права власності, про припинення права власності, виселення - закінчений розглядом справи по суті з ухваленням судового рішення у справі, яке набрало законної сили - рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2015 року.
       Слід зазначити, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про видачу виконавчих листів стягувачу, отримання їх стягувачем.
       Матеріали справи також не містять та заявником не надані докази щодо перебування на примусовому виконанні виконавчого листа та наявності відкритого виконавчого провадження на виконання рішення суду у цій справі. 
       За таких обставин, враховуючи, що судовий розгляд по суті цивільної справи №204/583/14-ц за позовом ПАТ “Дельта Банк” до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття права власності, про припинення права власності, виселення закінчений з ухваленням судового рішення у справі, яке набрало законної сили, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для заміни сторони кредитора (стягувача) у цивільній справі №204/583/14-ц за позовом ПАТ “Дельта Банк” до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття права власності, про припинення права власності, виселення. 
Посилання в апеляційній скарзі на невиконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2015 року у справі №204/583/14-ц у зв`язку з перериванням строку, оскільки на той час діяв мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредиторів в іноземній валюті, зокрема з 24 лютого 2022 року в Україні було введено воєнний стан є необґрунтованими, оскільки взагалі у справі відсутні докази отримання виконавчого листа у цій справі та пред`явлення його до виконання стягувачем.
За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 15 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ “Укрдебт плюс” про заміну стягувача, стягувач ПАТ “Дельта Банк”, боржник ОСОБА_1 .
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

       Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрдебт плюс”— задовольнити частково.
        Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 15 січня 2025 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрдебт плюс” про заміну стягувача, стягувач Публічне акціонерне товариство “Дельта Банк”, боржник ОСОБА_1 — скасувати.
       У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрдебт плюс” про заміну стягувача, стягувач Публічне акціонерне товариство “Дельта Банк”, боржник ОСОБА_1 — відмовити.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 квітня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко 

Судді  М.О.Макаров

О.В.Свистунова