ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 670/851/24
Провадження № 33/820/271/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Потапова Олександра Омеляновича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 26 лютого 2025 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, який працює оператором агродрону в ТОВ «Агрокоптер»,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130  КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.
За постановою суду, 05 листопада 2024 року о 14 год. 20 хв. в с. Ломачинці по вул. Центральна, 1 ОСОБА_1 керував мотоблоком «7» з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу газоаналізатор Драгер 6810 АRAM 3576, та у лікувальному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі закрити.
Посилається на те, що відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У матеріалах справи відсутні посилання на те, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, не зазначено й ознак такого у множині, а тому вимога про проходження огляду є незаконною.
У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про свідків, відсутні й пояснення таких у матеріалах справи.
Стверджує, що аркуш із недописаними ним поясненнями був відібраний працівником поліції, однак у матеріалах справи такий відсутній.
Матеріали справи не містять відеозапису із іншої нагрудної камери поліцейського, що свідчить про вибіркове надання доказів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Потапова О.О. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши її доводи, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції виконанні в повній мірі.
Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку, зокрема, даними із:
-протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 166771 від 05 листопада 2024 року, з яких вбачається, що 05 листопада 2024 року о 14 год. 20 хв. в с. Ломачинці по вул. Центральна, 1 ОСОБА_1 керував мотоблоком «7» з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу газоаналізатор Драгер 6810 АRAM 3576, та у лікувальному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2);
-акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким підтверджується, що у ОСОБА_1 спостерігались ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляд на місці зупинки та у лікувальному закладі останній відмовився (а.с. 3);
-відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, якими підтверджується, що мотоблок під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у зв`язку із порушенням п. 21.11 «а» Правил дорожнього руху (пасажир знаходився безпосередньо на причепі). Під час встановлення особи водія поліцейський виявив у нього таку ознаку алкогольного сп`яніння як різкий запах алкоголю з порожнини рота. У зв`язку із цим  ОСОБА_1  було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у найближчому медичному закладі, на що останній чітко відповів: «ні». Працівник поліції пояснив водієві, що за відмову від проходження такого огляду передбачена адміністративна відповідальність та повідомив про те, що щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Після цього,  ОСОБА_1  було роз`яснено його права та поліцейський розпочав оформлення адміністративних матеріалів. Водій ознайомився із такими, сфотографував їх, підписувати та отримувати протокол він відмовився. Працівники поліції відсторонили водія від керування мотоблоком, повідомивши про заборону подальшого руху транспортним засобом (а.с. 7).
Вказані докази взаємопов`язані, взаємодоповнюють один одного і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню.
Докази, наявні у матеріалах справи, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять. 
Враховуючи сукупність наведених доказів, суд першої інстанції, розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обґрунтовано визнав його винним у вчиненні вказаного правопорушення.

Доводи апелянта про те, що відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, на увагу апеляційного суд не заслуговують, враховуючи наступне.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто, законодавець визначив різні умови відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема й за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 166771 від 05 листопада 2024 року, вбачається, що 05 листопада 2024 року о 14 год. 20 хв. в с. Ломачинці по вул. Центральна, 1 ОСОБА_1 керував мотоблоком «7» з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу газоаналізатор Драгер 6810 АRAM 3576, та у лікувальному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2).
Таким чином, у вказаному протоколі викладено фабулу адміністративного правопорушення у відповідності до ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується тверджень апелянта про відсутність у матеріалах справи посилань на те, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, то такі є безпідставними, оскільки останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто, працівниками поліції і не встановлювався такий стан.

Посилання ОСОБА_1 на незаконність вимоги про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки у нього не було виявлено декількох ознак алкогольного сп`яніння, апеляційний суд відхиляє з наступних підстав.
Так, пунктом 2 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена Наказом МВД, МОЗ 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція) визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до п. 3 розділу 1 Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Тобто, огляду на стан алкогольного сп`яніння підлягає особа, у якої виявлено ознаки (одна чи декілька), передбачені п. 3 розділу 1 Інструкції.
Із матеріалів справи вбачається, що у ОСОБА_1 спостерігалась така ознака алкогольного сп`яніння, як різкий запах алкоголю з порожнини рота, а тому вимога про проходження огляду на такий стан була законною.

Що стосується відсутності свідків та їх пояснень, то апеляційний суд виходить з наступного.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП (із змінами, внесеними згідно із Законом № 1231-IX від 16.02.2021) огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Отже, лише у разі неможливості застосування технічних засобів під час проведення огляду на стан сп`яніння поліцейські зобов`язані залучити двох свідків.
Як вбачається із матеріалів справи, під час проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння поліцейськими застосовувались технічні засоби відеозапису. Диск із відеозаписом події наявний в матеріалах справи. 
За таких обставин, у поліцейських не було підстав для залучення свідків під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та складання адміністративних матеріалів.

Твердження ОСОБА_1 про те, що до матеріалів справи не були долучені його письмові пояснення, апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як вбачається із відеозапису «20241105150253Х300000_000000.mov», ОСОБА_1 , дійсно, писав пояснення. Однак сказав, що підпише такі за умови участі трьох свідків. На це працівники поліції роз`яснили йому, що ведеться відеофіксація, тому у даному випадку залучення свідків не вимагається. Однак, свої письмові пояснення ОСОБА_1 не підписав (00 хв. 59 сек. – 01 хв. 11 сек.). 
Відсутність підпису особи на її письмових поясненнях унеможливлює ідентифікацію їх автора та ставить під сумнів їх достовірність, тобто такий доказ є недопустимим. 
А тому, у працівників поліції не було підстав для долучення письмових пояснень ОСОБА_1 до матеріалів справи.
Разом з тим, варто зазначити, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості надати свої пояснення у суді першої інстанції, однак такою не скористався.

Доводи апелянта про те, що у матеріалах справи відсутній відеозапис із нагрудної камери іншого працівника поліції, на увагу суду не заслуговують, оскільки відеозапис, наявний у матеріалах справи, в повному обсязі відображає відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, процедуру оформлення адміністративних матеріалів щодо нього, ознайомлення водія із такими матеріалами та відсторонення його від подальшого керування транспортним засобом.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
З урахуванням наведеного, місцевий суд прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким погоджується апеляційний суд. 
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить сторона захисту, відсутні.
Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд – 

п о с т а н о в и в:

Постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 26 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду        Федорова Н.О.