ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року 
м. Київ

справа № 620/1032/20
касаційне провадження № К/9901/29393/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бившевої Л.І.,
суддів: Хохуляка В.В.,  Ханової  Р.Ф., 
 
розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 (суддя Тихоненко О.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2020 (головуючий суддя - Земляна Г.В., судді - Мєзєнцев Є.І., Файдюк В.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про скасування податкових повідомлень-рішень,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 , платник) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області (далі  - відповідач, Управління, контролюючий орган), в якому просив скасувати податкові повідомлення-рішення Управління від 22.11.2019 №0175817-5105-2524, №0175818-5105-2524, №0175819-5105-2524.
В обґрунтування позову позивач послався на протиправність оскаржуваних податкових повідомлення-рішення з підстав їх суперечності положенням підпунктів 3.3.1 пункту 3.3, підпункту 5.3.1 пункту 5.3, пункту 6.2 Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, затвердженого 69 сесією Ніжинської міської ради від 08.07.2015 (зі змінами і доповненнями, прийнятими рішенням Ніжинської міської ради від 21-26 січня 2016 року №4-6/2016), без врахування дійсних обставин справи та фактів, що стосуються дійсних розмірів будинку позивача, призначення приміщень та прибудов, які відносяться до його складу, неправильного визначення в даному випадку позивача - особи з інвалідністю 2 групи, як суб`єкта оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Позивач вважає, що він не є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкт житлової нерухомості. 
Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 27.05.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2020, у задоволенні позову відмовив.
Відмовляючи у позові, суди дійшли до висновку про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки матеріалами справи підтверджується, що позивач є власником нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 (пільг з оподаткування якої немає), тоді як реєстрація права власності позивача на житлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 відсутня. 
Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив рішення судів скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
На обґрунтування вимог касаційної скарги позивач посилається на невідповідність висновків судів попередніх інстанцій фактичним обставинам справи, які полягають у тому, що він не є платником податку на нерухоме майно. Скаржник зазначає, що він є особою з інвалідністю 2 групи та власником житлового будинку згідно технічного паспорту, загальна площа якого становить 462,9 кв.м, а тому вважає, що він не є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 16.11.2020 відкрив провадження за касаційною скаргою позивача та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.
Відповідач у відзиві на касаційну скаргу, посилаючись на законність і обґрунтованість судових рішень попередніх інстанцій, просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу позивача залишити без задоволення.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 08.04.2025 призначив справу до касаційного розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін на 09.04.2025.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи.
Згідно з договором купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідченим 22.12.2000 приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу, та відповідно до листа Комунального підприємства «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 24.06.2019 №34-403 ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 510 кв.м. 
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухового майна щодо об`єкта нерухомого майна реєстрація права власності за позивачем на житлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 510 кв.м, відсутня. 
Контролюючий орган 22.11.2019 прийняв податкові повідомлення-рішення:
№0175817-5105-2524, яким визначив позивачу суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік на суму 5270,85 грн; 
№0175818-5105-2524, яким визначив позивачу суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік на суму 6120,00 грн; 
№0175819-5105-2524, яким визначив позивачу суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік на суму 7120,24 грн.
Зазначені податкові повідомлення-рішення отримані позивачем особисто 03.12.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Правовою підставою прийняття спірного податкового повідомлення-рішення визначені положення підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII, набрав чинності з 01.01.2015 (далі - Закон №71-VIII) запроваджено новий місцевий податок, зокрема податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Пунктом 12.3 статті 12 ПК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.
Так, рішенням рішення Ніжинської міської ради (69 сесія 6 скликання) від 08.07.2015 "Про затвердження місцевих податків", зокрема податок на нерухоме майно складає 0,375 % - для інших будівель.
Відповідно до підпункту 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України, податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України, об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Положеннями підпункту «г» підпункту 14.1.1291  пункту 14.1 статті 14 ПК України регламентовано, що об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки.
Згідно з підпунктом 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів - платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування, зокрема: а) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, а також організацій, створених ними в установленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідного державного бюджету чи місцевого бюджету і є неприбутковими (їх спільній власності); б) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які розташовані в зонах відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, визначені законом, в тому числі їх частки; в) будівлі дитячих будинків сімейного типу; г) гуртожитки; ґ) житлова нерухомість непридатна для проживання, у тому числі у зв`язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаної територіальної громади, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад; д) об`єкти житлової нерухомості, в тому числі їх частки, що належать дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа, визнаним такими відповідно до закону, дітям-інвалідам, які виховуються одинокими матерями (батьками), але не більше одного такого об`єкта на дитину; е) об`єкти нежитлової нерухомості, які використовуються суб`єктами господарювання малого та середнього бізнесу, що провадять свою діяльність в малих архітектурних формах та на ринках; є) будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств; ж) будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності; з) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності громадських організацій інвалідів та їх підприємств; и) об`єкти нерухомості, що перебувають у власності релігійних організацій, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, та використовуються виключно для забезпечення їхньої статутної діяльності, включаючи ті, в яких здійснюють діяльність засновані такими релігійними організаціями добродійні заклади (притулки, інтернати, лікарні тощо), крім об`єктів нерухомості, в яких здійснюється виробнича та/або господарська діяльність; і) будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів незалежно від форми власності та джерел фінансування, що використовуються для надання освітніх послуг; ї) об`єкти нежитлової нерухомості державних та комунальних дитячих санаторно-курортних закладів та закладів оздоровлення та відпочинку дітей, а також дитячих санаторно-курортних закладів та закладів оздоровлення і відпочинку дітей, які знаходяться на балансі підприємств, установ та організацій, які є неприбутковими і внесені контролюючим органом до Реєстру неприбуткових установ та організацій. У разі виключення з Реєстру неприбуткових установ та організацій декларація подається платником податку протягом 30 календарних днів з дня виключення, а податок сплачується починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому відбулося виключення з Реєстру неприбуткових установ та організацій; й) об`єкти нежитлової нерухомості державних та комунальних центрів олімпійської підготовки, шкіл вищої спортивної майстерності, центрів фізичного здоров`я населення, центрів з розвитку фізичної культури і спорту інвалідів, дитячо-юнацьких спортивних шкіл, а також центрів олімпійської підготовки, шкіл вищої спортивної майстерності, дитячо-юнацьких спортивних шкіл і спортивних споруд всеукраїнських фізкультурно-спортивних товариств, їх місцевих осередків та відокремлених підрозділів, що є неприбутковими та включені до Реєстру неприбуткових установ та організацій. У разі виключення таких установ та організацій з Реєстру неприбуткових установ та організацій декларація подається платником податку протягом 30 календарних днів з дня виключення, а податок сплачується починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому відбулося виключення з Реєстру неприбуткових установ та організацій; к) об`єкти нежитлової нерухомості баз олімпійської та параолімпійської підготовки. Перелік таких баз затверджується Кабінетом Міністрів України; л) об`єкти житлової нерухомості, які належать багатодітним або прийомним сім`ям, у яких виховується п`ять та більше дітей.
Як встановлено судами та підтверджено матеріалами справи, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна реєстрація права власності за позивачем на житлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 510 кв.м відсутня.
На час прийняття контролюючим органом спірних рішень, позивачем не було зареєстровано будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 510 кв.м, як житловий будинок.
Згідно з технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: АДРЕСА_1 , позивач є власником вказаної будівлі.
Колегія суддів відхиляє твердження скаржника, що будівля за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 510 кв.м є житловою, оскільки в матеріалах справи містяться дані з Комунального місцевого бюро технічної інвентаризації від 24.06.2019, в яких зазначено, що позивач у 2015 році самочинно переобладнав нежитловий будинок в житловий загальною площею 462,9 кв.м., із житловою площею 184,6 кв.м. Інформація про державну реєстрацію речового права на переобладнаний житловий будинок в інвентаризаційній справі відсутня.
Ураховуючи встановлені судами обставини у цій справі, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що будівля, яка належить позивачу на праві власності, не входить до об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування за правилами підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.
Підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України (у редакції, що діяла в 2017 році) визначено, що ставка податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом   на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Судом апеляційної інстанції перевірено правильність розрахунку податку на нерухоме майно із висновками яких погоджується суд касаційної інстанції. 
Таким чином, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про правомірність покладення контролюючим органом на позивача обов`язку зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, а відтак суди дійшли правильного висновку про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень у даній справі.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Підсумовуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування судових рішень першої та  апеляційної інстанцій не встановлено.
Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2020 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Судді | Л.І. Бившева В.В. Хохуляк   Р.Ф. Ханова