ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 675/337/25
Провадження № 33/820/281/25

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А.
за участю секретаря судового засідання Романової А.В.
захисника                                                                Кучерука Т.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Кучерука Т.М. на постанову судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 березня 2025 року, якою  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та 
ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини
Відповідно до постанови судді, 27.02.2025 о 02 год. 11 хв. ОСОБА_1 по дорозі Т-18-04 керував транспортним засобом  FORD TRANSIT COURIER д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив пункт 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.
Постановою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 березня 2025 року ОСОБА_1  визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник Кучерук Т.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову та закрити адміністративне провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, а також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 березня 2025 року,
Щодо поновлення строку захисником зазначено, що копію оскаржуваної постанови він отримав 10 березня 2025 року, ОСОБА_1 копію постанови не отримував, у зв`язку з чим пропущено строк на апеляційне оскарження.
На думку захисту, судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. 
Зокрема зазначено, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , а твердження суду першої інстанції про його належне сповіщення є помилковим, оскільки на місці події адміністративні матеріали було складено із грубими порушеннями, із протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ознайомлений не був та копії його він не отримував, а повідомлення про дату, час і місце розгляду справи зі слів працівника поліції не являється належним, оскільки така інформація могла бути спотворена в момент промови, не почута або просто забута в умовах підвищеного стресу.
Окрім цього, працівниками поліції було безпідставно зупинено транспортний засіб та одразу після його зупинки висунуто водієві безпідставне звинувачення про наявність у нього ознак алкогольного сп?яніння, оскільки незрозуміло яким чином поліцейським вдалося виявити у водія ознаки алкогольного сп?яніння до моменту зупинки транспортного засобу, так як саме наявність таких ознак поліцейські зазначили як причину зупинки.
Поліцейськими не було взято до уваги пояснення ОСОБА_1 на місці зупинки про те, що він затримався на роботі з причини прийому-здачі виконаних робіт і може виглядати стомленим, проте ніякого алкоголю він не вживав та такі припущення поліцейських є безпідставними, він вимагав припинити незаконне обмеження його подальшого руху.
Зазначено, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки, а вимагав проведення такого огляду на законних підставах, про що останній неодноразово наголошував в своїх поясненнях.
У матеріалах справи відсутні докази щодо правомірності використання приладів відеофіксації та не вказано, який саме прилад відеофіксації застосовувався. Про що свідчить наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення, котрий не містить конкретної інформації про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, а також відсутні конкретні відомості про матеріали, долучені до протоколу в якості додатків.
Наявним в матеріалах справи відеозаписом, ведення якого повинно було відбуватися безперервно, не зафіксовано процедури складення акту огляду, копію якого поліцейський мав вручити ОСОБА_1 , та не зафіксовано процедури складення та видачі направлення на огляд у закладі охорони здоров?я, а відтак, незрозуміло в який спосіб вказані матеріали було долучено до справи, що свідчить про грубі процесуальні порушення при складанні адміністративних матеріалів.
В той же час, судом невірно надано оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, зокрема, що вказаний відеозапис не відповідає критерію належності, оскільки є «порізаним», тобто складається з кількох фрагментів, не є безперервним та містить відверті ознаки відео монтажу, а саме «склейки» обраних поліцейськими на власний розсуд кадрів в один відео-файл, що свідчить про те, що відеозапис змінювався, особою, яка копіювала відеозапис на ДВД-диск та поліцейськими не вівся безперервний запис, що ставить під сумнів його автентичність оригіналу та свідчить про неналежність і недопустимість як доказу, оскільки вказує на порушення зокрема п.2 розділу III, п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів.

Позиції учасників судового провадження

У судове засідання особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, поважних причин неявки не повідомив, що відповідно до вимог частини 6 статті 294 КУпАП не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду. 
У судовому засіданні захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Кучерук Т.М. підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив скасувати постанову судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 березня 2025 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП у діях ОСОБА_1 з наведених в апеляційній скарзі підстав. Також зазначив, що ОСОБА_1 проходив службу в ЗСУ, був контужений, тому міг нечітко сприймати інформацію.
Заслухавши захисника Кучерука Т.М., перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Надаючи оцінку доводам захисника щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до вимог частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова була винесена суддею Ізяславського районного суду Хмельницької області 07 березня 2025 року.
Захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Кучерук Т.М. звернувся до суду з апеляційною скаргою 17 березня 2025 року, тобто у межах строку, передбаченого чинним законодавством, у зв`язку з чим необхідність у поновленні строку відсутня.
Відповідно до вимог статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
У поданій апеляційній скарзі сторона захисту оскаржує встановлення факту відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також правомірність зупинки та процедуру проведення огляду. 
Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог статей245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд, з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препараті, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, для кваліфікації діяння за частиною 1 статті 130 КУпАП, яке полягало у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно встановити та довести факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак сп`яніння, пропозиція/вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.
Факт керування транспортним засобом 28 січня 2025 року стороною захисту не оспорюється, до того ж є зафіксованим належним чином на доданому до протоколу відеозаписі.
Відтак, у ході апеляційного перегляду встановлено, що зміст оскаржуваної постанови судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 березня 2025 року про вчинення ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, відповідає вимогам, передбаченими статтями283-284 КУпАП, а справу суддею суду першої інстанції розглянуто відповідно до вимог статті 280 КУпАП.
Судом першої інстанції встановлено, що 27.02.2025 о 02 год. 11 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем FORD TRANSIT COURIER д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я відмовився, що зафіксовано на нагрудний відео реєстратор поліцейського, чим порушив пункт 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, ґрунтуються на наявних у справі доказах: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 257434 від 27.02.2025 (а/с 1-2); відеозаписі, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вважаю, що докази, які містяться у матеріалах справи, є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі.
Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Згідно з частинами 2, 3 статті 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Згідно з апеляційною скаргою, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 27.02.2025 року не оскаржується, однак захисником з поміж іншого зазначається, що працівниками поліції було безпідставно зупинено транспортний засіб FORD TRANSIT COURIER д.н.з.  НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , та одразу після зупинки висунуто водієві безпідставне звинувачення про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння.
Однак вважаю такі доводи апеляційної скарги неспроможними з огляду на наступне.
З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу під керуванням  ОСОБА_1 , працівниками поліції було повідомлено останнього, що причиною зупинки транспортного засобу є порушення комендантської години.
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що транспортний засіб TRANSIT COURIER д.н.з.  НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 зупинено о 02:11 27.02.2025 року, тобто під час дії комендантської години.
Статтею 35 Закону України  «Про Національну поліцію» встановлений виключний перелік підстав для зупинки працівниками поліції транспортного засобу, який навіть в умовах дії воєнного стану не може бути розширений. 
Однак відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а також Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ №573 від 08.07.2020 року, з наступними змінами, на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів. Контроль за дотриманням особами комендантської години здійснюється патрулями, які підпорядковуються коменданту. Патрулям на території, де запроваджено комендантську годину, в установленому законодавством порядку надано право, зокрема, перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, документи, що підтверджують законність перебування на території України, перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи, за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться.
Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Крім того, за змістом п. 2,3 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей,транспортних засобів,багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 №1456, поліцейський має право здійснювати перевірку транспортних засобів, а також вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.
Таким чином, працівники поліції діяли в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України «Про національну поліцію» та Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з дотриманням вимог «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», порушень працівниками поліції вимог чинного законодавства щодо зупинки транспортного засобу не встановлено, тому доводи апелянта, про те, що у працівників поліції не було законних підстав для зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 під час дії комендантської години, є неспроможними.
Крім того, з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху незгода водія із причинами зупинки транспортного засобу, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння.
Згідно з відеозаписами, під час спілкування з водієм працівниками поліції було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, працівники поліції  неодноразово пропонували   ОСОБА_1 пройти  огляд на стан  алкогольного  сп`яніння на місці  зупинки  або в медичному закладі, при цьому роз`яснили виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя),однак він категорично відмовився від проходження такого огляду. Крім цього, після неодноразової однозначної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння працівник поліції повідомив останнього що за таку відмову будуть складені матеріали про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП та роз`яснили йому права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, що підтверджується наявними в матеріалах справи відеозаписами. У подальшому ОСОБА_1 не змінював свою позицію щодо небажання проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Не заслуговують на увагу також доводи апеляційної скарги в частині відсутності ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , який втомився на роботі про що після зупинки транспортного засобу повідомив працівників поліції, оскільки згідно п.2 розділу І Інструкції  № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, перелік яких міститься у п.3 цього розділу,  при цьому закон не вимагає, щоб ці ознаки сп`яніння були підтверджені свідками або зафіксовані на відео, а також окремої процедури огляду на наявність таких ознак сп`яніння.
На підставі наведеного та за результатами дослідження відеозапису з бодікамер поліцейських доходжу висновку, що доводи апелянта про безпідставність вимоги поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння не заслуговують на увагу.
Щодо доводів апеляційної скарги, що наявний відеозапис не відповідає критерію належності, оскільки є «порізаним», тобто складається з кількох фрагментів, не є безперервним та містить відверті ознаки відео монтажу, а саме «склейки» обраних поліцейськими на власний розсуд кадрів в один відео-файл, а також у матеріалах справи відсутні докази щодо правомірності використання приладів відеофіксації та не вказано, який саме прилад відеофіксації застосовувався, апеляційний суд зазначає наступне.
З наявної в матеріалах справи довідки т.в.о. начальника ВПД №2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Олександра Стаднічука вбачається, що 26.02.2025 року о 08.00 год. наряду СРПП в складі поліцейського СРПП старшого сержанта поліції ОСОБА_2 та поліцейського СРПП старшого сержанта поліції ОСОБА_3 для попередження, виявлення або фіксування правопорушень, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху було видано відеотехніку, а саме: відео реєстратор 70MAI (інвентарний номер 142700208) та нагрудну відеокамеру NC-M6B (інвентарний номер 18150168669/169), які перебувають на балансі ГУНП в Хмельницькій області та використовуються у службовій діяльності працівниками Відділу поліцейської діяльності №2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області.
Крім того, відеозаписом зафіксовані реальні обставини, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на особу, яка керувала транспортним засобом з явними ознаками сп`яніння та відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Слід зазначити, що надані відеозаписи сумнівів щодо достовірності та допустимості не викликають, оскільки не містять ознак фальсифікації, фабрикації, чи присутності на відео іншої особи, а не ОСОБА_1 та містять два відеофайли, які є цілісними, безперервними і повністю відтворюють обставини вчиненого водієм правопорушення. На відео зафіксований факт зупинки автомобіля та процедура проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка відображена достатньо повно для можливості констатувати її законність. 
З огляду на зазначене, відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення, що разом з протоколом про адміністративне правопорушення є достатнім для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними. 
Відповідно до статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Так, за результатом перевірки, апеляційний суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 2574341 від 27 лютого 2025 року складений відповідно до вимог статті 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначається, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. 
Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, а значить погодився виконувати додатково покладені на нього обов`язки, встановлені нормами законодавства України, в тому числі і Правилами дорожнього руху України, пункт 2.5 яких зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Щодо доводів апеляційної скарги в тій частині, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , а твердження суду першої інстанції про його належне сповіщення є помилковим, то такі доводи є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 257434 та з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово було повідомлено про призначення розгляду адміністративної справи в Ізяславському районному суді Хмельницької області на 10.00 год. 07 березня 2025 року, а також роз`яснено про можливість його участі у режимі відеоконференції.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2018 року у справі «Созонов та інші проти України» зазначив, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати чи були судові повістки або інші документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зафіксувати таку інформацію у тексті рішення (див. рішення у справі «Ганкін та інші проти Росії» (GankinandOthers v. Russia). У разі невручення стороні належним чином судових документів, вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні (див. рішення у справі «Заводнік проти Словенії» (Zavodnik v. Slovenia)).
Так, повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення. Законодавець поклав обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Однак, зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим. Тобто, важливим є, щоб особа фактично знала про дату, час та місце призначеного судового засідання.
Таким чином, у питанні повідомлення особи про розгляд справи важливим є не форма такого повідомлення, а доведення до особи інформації про призначене судове засідання та її обізнаність про останнє. У подальшому особа може скористатися своїм правом та з`явитися у судове засідання або проігнорувати його на власний розсуд. 
Отож, доходжу висновку, що оскільки ОСОБА_1 був проінформований працівниками поліції про дату, час та місце розгляду провадження про адміністративне правопорушення шляхом внесення цієї інформації до протоколу про адміністративне правопорушення, суддя правомірно розглянув справу за його відсутності у порядку статті 268 КУпАП. Окрім того, ОСОБА_1 звернувся до захисника - професійного адвоката, який подав апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, а отже скористався своїм правом на захист. 
Окрім зазначеного, твердження в апеляції про те, що працівниками поліції було порушено законний порядок огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, зокрема не зафіксовано процедури складення акту огляду, копію якого поліцейський мав вручити ОСОБА_1 та не зафіксовано процедури складення та видачі направлення на огляд у закладі охорони здоров?я, вважаю такими, що не заслуговують на увагу, оскільки у жодному нормативному акті не зазначено, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції повинно бути виписано та вручено водієві.
Натомість, згідно п.9 ІІ Розділу Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої 09.11.2015 року Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України за № 1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, тобто поліцейський супроводжує водія до лікарні та враховуючи зміст направлення на огляд, направлення поліцейський надає лікарю для проведення огляду водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а не видає водієві на руки.
При цьому поліцейський може забезпечити доставку водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тільки зі згоди водія транспортного засобу.
Таким чином, вважаю, що в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду. Сукупність зібраних та досліджених доказів за своїм змістом та якістю дозволяють суду констатувати наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. 
Суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, визначив вид стягнення і його розмір у межах, установлених частиною 1 статті 130 КУпАП, у межах передбачених статтею 38 КУпАП строку.
З урахуванням наведеного, доходжу висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги захисника Кучерука Т.М,, оскільки відсутні підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Кучерука Т.М. залишити без задоволення.

       Постанову судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя