П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 400/3014/25	

                                                                                                                                       Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.
                                                                                                                                  Місце ухвалення: м. Миколаїв
                                                                                                                                   
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –  Лук`янчук О.В.
суддів             –  Бітова А. І.
                                                    –  Ступакової І. Г.  
                      
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернувся до суду  з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому присив суд:
визнати протиправними дії, які виразились у зменшені у грошовому виразі розмірів щомісячних додаткових видів  грошового забезпечення та премії, вказаних у довідці від 19.12.2024 №9/1/17335 про розмір грошового забезпечення позивача; 
зобов`язати оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області оновлену довідку про розміри грошового забезпечення позивача станом на 01 січня 2023 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року за №260 з обов`язковим зазначенням додаткових видів грошового забезпечення, у розмірах визначених шляхом множення процентної ставки додаткових видів грошового забезпечення, на розмір основних видів грошового забезпечення розрахованих виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року (2684 гривні), для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023р. основного розміру пенсії.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконання рішення суду відповідачем надано довідку, в якій щомісячні додаткові види  грошового забезпечення та премія відповідачем протиправно зменшено у грошовому вираженні, що стало підставою звернення до суду.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року відмолено у відкритті провадження у справі.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про неповне з`ясування підстав та обставин звернення до суду з позовом,  порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій саме у зв`язку з виникненням між позивачем та відповідачем нових спірних правовідносин, вирішення яких не охоплюється рішенням суду від 30.04.2024 року по справі № 400/2967/24, та оскільки між сторонами у справі виникли спірні правовідносини, які набули іншого характеру за ознаками фактичних обставин і норм права, якими ці правовідносини врегульовані.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 по справі №400/2967/24 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області нові довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 відповідно до вимог статей 43, 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, які розраховані шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, надбавки за особливості проходження військової служби, окладу за військове (спеціальне) звання, надбавки за вислугу років та щомісячної премії, для обчислення та перерахунку пенсії з 01.02.2023.
На виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 по справі №400/2967/24 відповідач виготовив довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача.
Повивач не погоджуючись з зазначеним у довідці грошовим вираженням щомісячних додаткових видів  грошового забезпечення та премії, звернувся до суду з позовом.
Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що КАС України не передбачає можливості звернення з позовом у порядку адміністративного судочинства із вимогою про зобов`язання суб`єкта владних повноважень виконати судове рішення, а тому прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження.
При цьому вказав, що у цій справі поняття “спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства” слід тлумачити як поняття, що стосується спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду. А тому, у даному випадку підлягають застосуванню положення пункту 1 частини першої статті 170 КАС України. 
Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги приходить до наступного.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист (ч.1  ст.5 КАС України).
За правилами  статті 9 КАС України  суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього  Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Предметом цього позову є дії, які виразились у зменшені у грошовому виразі розмірів щомісячних додаткових видів  грошового забезпечення та премії, вказаних у довідці від 19.12.2024 №9/1/17335 про розмір грошового забезпечення позивача. При цьому вищезазначена довідка видана на виконання рішення суду у справі №400/2967/24
Відповідно до статті 14 КАС України  судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.
Згідно зі статтею 370 КАС України  судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Частиною першою статті 383 КАС України  встановлено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
З огляду на зазначене, суд вказує, що процесуальним законом встановлений певний порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, і цей порядок передбачає звернення позивача (стягувача) до суду відповідно до статті 383 КАС України, а не з новим позовом про зобов`язання виконати таке судове рішення.
Тобто, якщо позивач вважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправним рішення дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.
Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (стаття 382), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
В цьому випадку, як вже зазначалося, на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 по справі №400/2967/24 відповідач виготовив довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача.
Апелянт вказує, що предметом судового спору у справі № 400/2967/24 було питання видачі позивачу довідки про розмір грошового забезпечення із обрахунком розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Також вказує, що судовим рішенням у справі № 400/2967/24 не зобов`язано Відповідача підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області довідку про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою позивача станом на 01 січня 2023 року із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, обчислених виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а тільки посадового окладу та окладу за військовим званням, тому є підстави стверджувати, що між позивачем та відповідачем наразі виникли нові правовідносини (новий спір) щодо правомірності/ неправомірності обчислення щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, тобто такі відносини, які були відсутні під час розгляду справи № 400/2967/24, а отже зазначає, що між сторонами виникли нові правовідносини.
Водночас, колегія суддів не приймає до уваги вищевикладені доводи апелянта, оскільки, дослідивши рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 по справі №400/2967/24, судом апеляційної інстанції встановлено, що вищезазначеним рішенням відповідача зокрема зобов`язано видати довідку з обов`язковим зазначенням відомостей про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, дійсних станом  на 01.01.2023 року, тобто судом вирішено питання щодо зазначення у довідці премії та надбавок, без визначення суми таких виплат.
Крім того, вищезазначеним рішенням, у мотивувальній частині вказано, що відповідач має обов`язок видати нову довідку на 1 січня відповідного року у зв`язку із зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (що впливає на розмір посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та додаткові види грошового забезпечення і премії позивача, які обчислюються від посадового окладу, у належних позивачу відсотках), а не у зв`язку з введенням за рішенням Уряду нових видів грошового забезпечення або запровадженням рішенням Уряду нових відсотків грошового забезпечення.
Тобто рішенням суду у справі №400/2967/24 вирішено вимоги щодо додаткових видів грошового забезпечення і премій, вказано про їх розрахунок, а саме, що додаткові види грошового забезпечення і премії позивача обчислюються від посадового окладу, у належних позивачу відсотках, отже вказано, що розміри додаткових видів грошового забезпечення та премії, у відсотках від суми посадового окладу і окладу за військовим званням, визначених шляхом множення відповідних тарифних коефіцієнтів на прожитковий мінімум, встановлений законом на 01 січня 2023 року.
З довідки виданої на виконання рішення суду вбачається, що грошове забезпечення розраховано  наступним чином:  посадовий оклад 10 т. р. коеф 1,85х 2684= 4965, 40 грн.
Оклад за військовим званням штаб-сержант коеф 0,54х2684 =1450,00 грн.
Відсоткова надбавка за вислугу років 35% 2247, 00 грн.
Надбавка за особливості проходження служби (з ПО, ОВЗ, ВНВР із 1762 65% - 3694,28 грн.
Надбавка за роботу в умовах режимних обмежень (з ПО із 1762 грн) 
Надбавка за кваліфікацію (з ПО з 1762 грн.) Премія (з ПО із 1762,00 грн) 216% - 7041,60 грн.
Отже, надбавка та премія розраховані з прожиткового мінімуму 1762 грн, з чим не погоджується позивач.
Водночас, як вже зазначалося, рішенням суду у справі №400/2967/24 вирішено вимоги щодо додаткових видів грошового забезпечення і премій, вказано про їх розрахунок, а саме, що додаткові види грошового забезпечення і премії позивача обчислюються від посадового окладу і окладу за військовим званням, визначених шляхом множення відповідних тарифних коефіцієнтів на прожитковий мінімум, встановлений законом на 01 січня 2023 року, у належних позивачу відсотках.
Тобто оскаржувана бездіяльність ГУ ПФУ щодо невірного розрахунку надбавки за особливості проходження військової служби, надбавки за вислугу років та щомісячної премії стосується виконання судового рішення у справі № 400/2967/24  та може бути оскаржена у порядку, визначеному  статтею 383 КАС України.
Верховним Судом в постанові від 26 травня 2022 року в справі № 520/11343/18 вказано, що такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої  статті 383 КАС України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень, здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання, та зроблено висновок, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому  Законом України «Про виконавче провадження».
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №686/23317/13-а та від 16 лютого 2019 року у справі №816/2016/17.
Також Верховним Судом неодноразово, зокрема, у постановах від 26 травня 2022 року в справі № 520/11343/18, від 17 квітня 2019 року у справі №355/1648/15-а, від 13 квітня 2022 року у справі №826/15178/18, зазначалось, що обраний спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої на виконання рішення суду, є неправильним, оскільки спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.
Якщо позивач вважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися її права, свободи чи інтереси, то він мав звертатися до суду в порядку  статті 383 КАС України  із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.
Вказані правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 24 вересня 2020 року у справі № 640/15623/19, від 11 лютого 2021 року у справі №420/5234/19 та від 28 вересня 2021 року у справі №440/2130/21.
Таким чином, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому  КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Питання належного виконання судового рішення, яке набрало законної сили та звернуто до виконання, не може бути предметом окремого позову, відповідно, це питання не може розглядатися як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не може бути предметом судового оскарження, тобто такі позовні вимоги не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Посилання апелянта на висновки Верховного Суду викладені в постанові від 31.01.2025 року по справі №560/11142/24 та постанові від 12.02.2025 року по справі № 160/16360/24, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки справи не є тотожними.
Так, у даному випадку судом, на виконання рішення якого видано довідку, вказано, що відповідач має обов`язок видати нову довідку на 1 січня відповідного року у зв`язку із зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (що впливає на розмір посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та додаткові види грошового забезпечення і премії позивача, які обчислюються від посадового окладу, у належних позивачу відсотках), а у рішеннях на які посилався позивач, у рішеннях на підставі яких видано довідки, не вирішувалося питання зазначення у довідці розмірів    додаткових видів грошового забезпечення відповідно до положень  постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». (зокрема вирішувалось питання щодо відсоткового розміру) .
Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1  ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із  ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321,  322,  325,  328,  329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
                                                      Повний текст постанови складено та підписано 13 травня 2025 року. 

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                       А. І. Бітов

Суддя:                                                                                                       І. Г. Ступакова