КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
28 квітня 2025 року
 
справа №  759/6155/25
                                     
провадження № 33/824/2680/2025 
 
         Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ  Музичко С.Г., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1   на постанову Святошинського районного  суду міста Києва  від 31 березня 2025 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч.3 ст. 173-2 КУпАП, -
 
В С Т А Н О В И В :
 
Постановою Святошинського районного  суду міста Києва  від 31 березня 2025 року ОСОБА_1   визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 020,00 гривень. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. на користь державного бюджету України.
Не погоджуючись із постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду  скасувати, провадження у справі закрити на підставі                п. 1 ч. 1 ст. 1247 КУпАП.
В обґрунтування вимог посилається на те,  що копія постанови суду не може належним чином підтверджувати правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ознакою повторності вчинення ним протягом року порушення, передбаченого ч. 1 або ч.  2 цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, оскільки долучена копія постанови не містить жодних даних про його особу.  Складений стосовно скаржника протокол не містить даних про  свідків правопорушення,  а також доказів щодо обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення, а матеріали, додані до протоколу також не містять пояснень свідків подій. Звертає увагу, що постанови суду не містить даних про те, в чому безпосередньо  виразилися протиправні дії ОСОБА_1 відносно його колишньої дружини та в чому полягає  спричинення психологічного та фізичного насильства. Крім того, будь-які відеозаписи щодо обставин складання протоколу відносно скаржника особою, що склала протокол і направила матеріали протоколу до суду, до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення не долучались, в протоколі і додатках до нього такої відмітки не має, свідки події не встановлювались, докази словесних погроз або фізичного чи психологічного насильства в протоколі доданих до нього матеріалів відсутні.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, яке, у відповідності з даною статтею, проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
           Відповідно до ч. 2 ст. 173-2 КУпАП діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
          Відповідно до ч. 3 ст. 173-2 КУпАП повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
З даних протоколу про адміністративне правопорушення від 15.03.2025 року серії                          ГП № 524289 слідує,  ОСОБА_1 15.03.2025 р. о 22 год. 00 хв. за адресою:     АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , завдавши їй психологічних та фізичних страждань, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме:
-          Протоколом про адміністративне правопорушення  від 15.03.2025 року серії ГП                   № 524289 ;
-          Рапортом поліцейського;
-          Копієї термінованого заборонного припису стосовно кривдника від 15.03.2025;
-          Протоколом  про адміністративне затримання А3 № 067117 від 15.03.2025 року;
-          Копія постанови Святошинського районного суду м. Києва від 12.11.2024 року.
Вивчивши матеріали справи, суд, приходить до висновку, що у справі про адміністративне правопорушення є достатньо достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.
Оцінивши зібрані у справі докази, вважаю, що дії правопорушника за ч.3                                          ст. 173-2 КУпАП кваліфіковані вірно, як скоєння дій фізичного характеру, тобто вчинення домашнього насильства.
Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги з приводу безпідставного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, є безпідставними, констатуються з формальних підстав, і такими, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, що також перевірено в суді апеляційної інстанції.
З огляду на викладене, апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, які повністю узгоджуються між собою, а інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б свідчили про незаконність винесеної у справі постанови.
Будь-яких переконливих доводів, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1   складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП апелянтом не наведено.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 252 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що постанова суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 31 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя: