ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
30 квітня 2025 року
м. Київ
справа № 149/576/20
провадження № 61-1599св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,
відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справикасаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 28 грудня 2023 року в складі колегії суддів: Медвецького С. К., Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила:
виділити в натурі зі спільної часткової власності та визнати за нею право власності на частину житлового будинку (літ. «А») та господарських будівель і споруд, як на окремий об`єкт (квартиру АДРЕСА_1 , що складається з таких приміщень: житлового будинку (літ. «А») (відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» 14 грудня 2016 року): веранди (1-1) площею 11.6 кв. м; кладової (1-2) площею 2.3 кв. м; кухні (1-3) площею 10.6 кв.м; житлової кімнати (1-4) площею 12.5 кв. м; житлової кімнати (1-5) площею 14.2 кв.м; коридору (1-6) площею 9.5 кв. м; кладової (2-4) площею 10.4 кв. м, житлова площа указаних кімнат будинку становить 26.7 кв. м, допоміжна площа 44.4 кв. м, загальна площа 71.1 кв. м, а також господарські будівлі та споруди: погріб з шиєю (Д); сарай (Б); ворота з хвірткою (№2); частину огорожі (49%);
виділити в натурі зі спільної часткової власності та визнати за ОСОБА_2 право власності на частину житлового будинку (літ. «А») та господарських будівель і споруд, як на окремий об`єкт (квартиру АДРЕСА_2 , що складається з таких приміщень: житлового будинку (літ. А) (відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» 14 грудня 2016 року): кухні (2-1) площею 14,5 кв. м; санвузлу (ванної) (2-2) площею 3.6 кв. м; житлової кімнати (2-3) площею 13.4 кв. м; житлової кімнати (2-5) площею 14,2 кв. м; житлової кімнати (2-6) площею 18,6 кв. м; веранди І (в прибудові літ. «а») площею 5.4 кв. м, житлова площа вказаних кімнат будинку становить 46.2 кв. м, допоміжна площа 23.5 кв. м, загальна площа 69.7 кв. м, а також господарські будівлі та споруди: сарай (В); гараж (Ж); частину огорожі (51%); ворота з хвірткою (№ 3).
Також просила зобов`язати ОСОБА_2 сплатити на її корись 71 247,18 грн грошової компенсації за відступ від розміру часток у спільному майні.
Позов мотивований тим, що сторони є співвласниками житлового будинку з прибудовами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .
Вона є власницею 49/100 часток указаного домоволодіння, а ОСОБА_2 належить на праві власності 51/100 його частка.
Сторони не можуть дійти згоди щодо користування цим майном.
Виділ зі спірного житлового будинку її частки в натурі є технічно можливий, оскільки дві частини житлового будинку функціонують багато років як окремі об`єкти житлової нерухомості, які розташовані на окремих земельних ділянках, що перебувають у приватній власності кожного зі співвласників будинку та мають окремі системи життєзабезпечення.
Ураховуючи, що в позасудовому порядку вона не може реалізувати своє право на виділ в натурі частки зі спільного майна, ОСОБА_1 просила позов задовольнити.
У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 та просила поділити житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_3 :
визнати за ОСОБА_2 право власності на такі приміщення: кухню (2-1); санвузол (2-2); кладову (2-4); житлові кімнати (2-3, 2-5; 2-6); веранду І (в прибудові літ. «а»), ганок (А), житловою площею 46,2 кв. м, допоміжною площею 28,5 кв. м, загальною площею 80,1 кв. м, а також господарські будівлі та споруди: сарай (В), гараж (Ж), погребу з шиєю (Д), частину огорожі, ворота з хвірткою (№ 3);
визнати за ОСОБА_1 право власності на такі приміщення: веранду (1-1), кладову (1-2), кухню (1-3), житлові кімнати (1-4, 1-5), коридор (1-6), житловою площею 26,7 кв. м, допоміжною площею 34,4 кв. м, загальною площею 60,7 кв. м, а також господарські будівлі та споруди: погребу з шиєю (Д), сарай (Б), частину огорожі, ворота з хвірткою (№ 2).
Зустрічний позов мотивований тим, що вона є власницею 51/100 частки домоволодіння, ОСОБА_1 - 49/100 частки.
Спірний будинок побудували дід та баба ОСОБА_2 .
У 1971 році дід ОСОБА_3 подарував 29/100 часток будинку сину - ОСОБА_4 (її батьку), а саме: кімнату площею 14,6 кв. м, кухню площею 9,7 кв. м, коридор площею 6,6 кв. м та кладову.
З 1971 по 1980 роки її батьки збудували цегляну добудову, унаслідок чого було здійснено перерахунок часток в указаному будинковолодінні.
Надалі ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право власності на 51/100 частки домоволодіння, а ОСОБА_5 (спадкоємиця ОСОБА_3 ) - свідоцтво про право власності на 49/100 частки домоволодіння.
20 лютого 1985 року ОСОБА_5 подарувала 49/100 частки домоволодіння сину - ОСОБА_4 (її дядьку), а саме: частину будинку житловою площею 26,7 кв. м, загальною площею 60,4 кв. м, сарай (Б), (б), бесідку (Е), вбиральню (Г), погребу (Д), добудову розміром 12,8 х 4,5 кв. м (позначено 2- І,2-2,2-3,2-5).
У 1984 році ОСОБА_6 (її мама) успадкувала після смерті ОСОБА_4 51/100 частки спірного домоволодіння.
04 червня 1985 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 укладено договір про порядок користування житловим будинком між учасниками спільної часткової власності, посвідчений державним нотаріусом Державної нотаріальної контори міста Хмільник.
У період з 1987 по 1990 рік ОСОБА_6 побудувала гараж (Ж), веранду (а), ганок, перепланувала внутрішню частину будинку: кімнату 2-4 під комору, кладову 2-2 під ванну, встановила огорожу, ворота та хвіртку.
05 січня 2008 року ОСОБА_6 подарувала їй 51/100 часток спірного будинку з господарськими спорудами, та вона здійснила перепланування належної їй частини будинку: здійснила вхід в кімнату 2-5 через кладову 2-4, закрила вхід між кімнатами 2-5 і 2-6, провела ремонти в будинку та господарських спорудах.
В частині будинку, яка належала ОСОБА_4 , ніхто не проживав.
25 липня 2003 року ОСОБА_4 подарував 49/100 часток будинку з господарськими спорудами ОСОБА_7 , який за час господарювання зніс вбиральню та бесідку (Е).
02 серпня 2017 року ОСОБА_7 подарував ОСОБА_1 49/100 часток спірного будинку з відповідною часткою господарських споруд.
У подальшому ОСОБА_1 знесла сарай «б», ганок та провела ремонт у своїй частині будинку.
Вважає, що до прибудови «А-1» (кімнати 2-1, 2-2, 2-3, 2-6), гаража літ. «Ж», веранди та ганку, які побудували її батьки та які увійшли у 51/100 частку спірного будинковолодіння, ОСОБА_1 не має ніякого відношення.
Ця прибудова, господарські споруди та інші поліпшення належать їй як такі, що прийняті у власність від батьків.
Згідно з технічним паспортом на садовий (індивідуальний) житловий будинок, спірне будинковолодіння складається з двох квартир з окремими входами, які розташовані на окремих земельних ділянках.
Поділ домоволодіння має здійснюватися відповідно до фактичного користування та володіння, що відповідає договору про порядок користування житловим будинком між учасниками спільної часткової власності та участю співвласників у створенні цього домоволодіння.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2023 року первісний позов ОСОБА_1 задоволено.
Поділено в натурі між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться на  АДРЕСА_3 :
а) виділено в натурі із спільної часткової власності та визнано за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку (літ. «А») та господарських будівель і споруд, як на окремий об'єкт (квартиру АДРЕСА_1 , що складається з таких приміщень житлового будинку (літ. «А») (відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» 14 грудня 2016 року): веранди (1-1) площею 11, 6 кв. м; кладової (1-2) площею 2, 3 кв. м; кухні (1-3) площею 10, 6 кв. м; житлової кімнати (1-4) площею 12, 5 кв. м; житлової кімнати (1-5) площею 14, 2 кв. м; коридору (1-6) площею 9, 5 кв. м; кладової (2-4) площею 10, 4 кв. м. Житлова площа вказаних кімнат будинку становить 26, 7 кв. м, допоміжна площа - 44, 4 кв. м, загальна площа - 71, 1 кв. м, а також такі господарські будівлі та споруди: сарай (Б); погріб з шиєю (Д); частину огорожі (49 %); ворота з хвірткою (№ 2); 
б) виділено в натурі із спільної часткової власності та визнано за  ОСОБА_2 право власності на частину житлового будинку (літ. «А») та господарських будівель і споруд, як на окремий об`єкт (квартиру АДРЕСА_2 , що складається з таких приміщень житлового будинку (літ. «А») (відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» 14 грудня 2016 року): кухні (2-1) площею 14, 5 кв. м; санвузла (ванної) (2-2) площею 3, 6 кв. м; житлової кімнати (2-3) площею 13, 4 кв. м; житлової кімнати (2-5) площею 14, 2 кв. м; житлової кімнати (2-6) площею 18, 6 кв. м; веранди (1 в прибудові літ. «а») площею 5, 4 кв. м. Житлова площа вказаних кімнат будинку становить 46, 2 кв. м, допоміжна площа - 23, 5 кв. м, загальна площа - 69, 7 кв. м, а також такі господарські будівлі та споруди: сарай (В); гараж (Ж); частину огорожі (51 %); ворота з хвірткою (№ 3).
Зобов`язано ОСОБА_2 сплатити на корись ОСОБА_1 71 247, 18 грн грошової компенсації за відступ від розміру часток у спільному майні.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
У задоволенні зустрічного позову відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
Розподіл спірного будинковолодіння згідно з варіантом № 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 5017-5020/20-21 від 28 червня 2022 року є найменш відхиленим від розміру часток співвласників та передбачає найменшу грошову компенсацію, майже відповідає порядку користування спірним нерухомим майном, який фактично склався між сторонами відповідно до договору про порядок користування житловим будинком між учасниками спільної часткової власності від 04 червня 1985 року.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 28 грудня 2023 року рішення Літинського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким первісний позов задоволено частково, зустрічний позов задоволено повністю.
Поділено в натурі між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться на  АДРЕСА_3 , відповідно до варіанту № 1 висновку експерта судової будівельно-технічної, земельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи від 28 червня 2022 року № 5017-5020/20-21, що відповідає фактично складеному порядку користування, таким чином:
виділено в натурі зі спільної часткової власності та визнано за ОСОБА_2 право власності на частину житлового будинку літ. «А» та господарських будівель і споруд, як на окремий об`єкт (квартиру АДРЕСА_2 , що складається з таких приміщень: житлового будинку літ. «А»: кухні (2-1) площею 14, 5 кв. м; ванної (2-2) площею 3, 6 кв. м; житлової кімнати (2-3) площею 13, 4 кв. м; кладової (2-4) площею 10, 4 кв. м; житлової кімнати (2-5) площею 14, 2 кв. м; житлової кімнати (2-6) площею 18, 6 кв. м; веранди (1 в прибудові літ. «а») площею 5, 4 кв. м; ганок, загальною площею 80, 1 кв. м; а також такі господарські будівлі та споруди: сарай літ. «В»; гараж літ. «Ж»; 1/2 частину погребу з шиєю літ. «Д»; частину огорожі (51 %); ворота з хвірткою (№ 3);
виділено в натурі зі спільної часткової власності та визнано за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку літ. «А» та господарських будівель і споруд, як на окремий об`єкт (квартиру АДРЕСА_1 , що складається з таких приміщень: житлового будинку літ. «А»: веранди (1-1) площею 11, 6 кв. м; кладової (1-2) площею 2, 3 кв. м; кухні (1-3) площею 10, 6 кв. м; житлової кімнати (1-4) площею 12, 5 кв. м; житлової кімнати (1-5) площею 14, 2 кв. м; коридору (1-6) площею 9, 5 кв. м, загальною площею 60, 7 кв. м; а також такі господарські будівлі та споруди: сарай літ. «Б»; 1/2 частину погребу з шиєю літ. «Д»; частину огорожі (49 %); ворота з хвірткою (№ 2).
Для забезпечення ізольованого користування приміщеннями, які виділено співвласникам у житловому будинку, господарських будівлях і спорудах, необхідно провести такі ремонтно-будівельні роботи: улаштувати окремий вхід для кожного співвласника та перегородку у приміщенні господарської будівлі - погребу з шиєю літ. «Д».
Виділені в натурі частки від загальної вартості будинковолодіння, при округленні до цілих складають: співвласнику 49/100 частки ОСОБА_1 - 37/100 частини, співвласнику 51/100 частки ОСОБА_2 - 63/100 частини.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що згідно висновку експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 5017/5020/20-21 від 28 червня 2022 року виділити 49/100 та 51/100 часток спірного житлового будинку, що відповідає ідеальним часткам у праві власності, технічно неможливо.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції колегія суддів, проаналізувавши запропоновані судовим експертом 5 можливих варіантів виділу сторонам у натурі належних їм на праві спільної часткової власності часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, дійшла висновку, що частки житлового будинку, якими користується кожен із теперішніх співвласників, не відповідають їх ідеальним часткам у цьому нерухомому майні. 
Спірний житловий будинок з моменту будівництва та протягом усього часу його експлуатації був розділений на дві відокремлені квартири з окремими входами.
З урахуванням здійснених власниками переобладнань, перепланувань та поліпшень, запропонований експертом варіант № 1 розподілу житлового будинку з надвірними спорудами є найбільш прийнятним для сторін, оскільки забезпечує розумний баланс інтересів та прав обох співвласників, а також відповідає фактичному порядку користування житловим будинком та не потребує здійснення його переобладнання, а лише передбачає облаштування окремого входу для кожного співвласника та перегородки у приміщенні господарської будівлі погребу з шиєю літ. «Д».
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Вінницького апеляційного суду від 28 грудня 2023 року та залишити в силі рішення Літинського районного суду Вінницької області.
На обґрунтування касаційної скарги зазначала про застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 та у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 363/928/16-ц, від 31 жовтня 2018 року в справі № 333/1499/15-ц, від 12 грудня 2018 року в справі № 442/7505/14-ц, від 10 жовтня 2019 року в справі № 295/4514/16-ц, від 23 грудня 2019 року в справі № 761/34735/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
Задовольнивши зустрічний позов ОСОБА_2 та залишивши у спільній власності сторін погріб з шиєю літ «Д», апеляційний суд не вирішив спір по суті, оскільки право спільної часткової власності сторін на це нерухоме майно припинене не було.
Позбавивши її права власності на 12 % частки у праві власності на спірну нерухомість та відмовивши в отриманні грошової компенсації за відступ від розміру часток у спільному майні внаслідок його поділу в натурі в розмірі 145 765,36 грн, суд апеляційної інстанції порушив її право на мирне володіння майном.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2024 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Літинського районного суду Вінницької області.
27 лютого 2024 року справа № 149/576/20 надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2024 року зупинено виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 28 грудня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2025 року справу призначено до судового розгляду.
ОСОБА_2 направила відзив на касаційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 належав на праві спільної часткової власності будинок АДРЕСА_3 . 
04 червня 1985 року вказані особи уклали нотаріально посвідчений договір про порядок користування вищезазначеним житловим будинком, за умовами якого у користування ОСОБА_4 переходить частина будинку, яка складається з: сіни 1-1, комора 1-2, кухня 1-3, житлова кімната 1-4 житловою площею 12,5 кв. м, житлова кімната 1-5 житловою площею 14,2 кв. м, передпокій (прихожая) 1-6, яка знаходиться з південно-східної сторони від входу в будинок, а також переходить сарай «Б», 1/2 погребу «Д», вбиральня «Г», сарай «б», бесідка «Е». В користування ОСОБА_6 переходить частина будинку, яка складається з кухні 2-1, комори 2-2, житлової кімнати 2-3 житловою площею 13,4 кв. м, житлової кімнати 2-4 житловою площею 10,3 кв. м, житлової кімнати 2-5 житловою площею 14,6 кв. м, житлової кімнати 2-6 житловою площею 18,6 кв. м. Також у користування сторони переходить   1/2 частині погребу «Д», сарай «В».
ОСОБА_2 на підставі договору дарування частини житлового будинку від 16 січня 2008 року отримала в дар від ОСОБА_6 51/100 в ідеальній долі частини цілого житлового будинку з відповідною часткою прибудов та господарських будівель в АДРЕСА_3 . У договорі зазначено, що за даними довідки-характеристики, виданої Хмільницьким районним структурним підрозділом КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 18 жовтня 2007 року за № 598 та правовстановлюючих документів, на земельній ділянці знаходяться: цілий житловий будинок, зазначений в плані літерою А, житловою площею 72,9 кв. м та загальною площею 140,8 кв. м, прибудови: жила прибудова А, ганок, веранда а, та господарські будівлі: льох, Д, вбиральня Г, хліви Б, б, В, бесідка Е, гараж Ж та огорожа №1.
Також ОСОБА_2 на підставі договору дарування земельної ділянки від 16 січня 2008 року отримала в дар від ОСОБА_6  земельну ділянку площею 0,0783 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0510900000:00:008:0233, що розташована в АДРЕСА_3 .
02 серпня 2017 року ОСОБА_7 на підставі договору дарування подарував ОСОБА_1 49/100 ідеальних часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, який знаходиться в АДРЕСА_3 , а саме: житловий будинок літера «А», житлова прибудова літера «А1», веранда літ. «а», ганок, сарай літера «Б», сарай літера «В», погріб з шиєю літера «Д», сарай літера «б», гараж літера «Ж», вбиральня літера «Г», огорожа №1, ворота з хвірткою №2, ворота з хвірткою №3. Загальна площа житлового будинку становить 140,8 кв. м, житлова площа - 72,9 кв. м.
ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 0510900000:00:008:1056 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка, розташована на АДРЕСА_3 ).
Згідно інвентаризаційної справи № 2171 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , на земельній ділянці спірного домоволодіння розташований житловий будинок літера «А», житлова прибудова літера «А1», веранда літ. «а», ганок, сарай літера «Б», сарай літера «В», погріб з шиєю літера «Д», сарай літера «б», гараж літера «Ж», вбиральня літера «Г», огорожа №1, ворота з хвірткою №2, ворота з хвірткою №3. Загальна площа житлового будинку становить 140,8 кв. м, житлова площа - 72,9 кв.м. Вбиральня літера «В», бесідка літера «Е» - знесені. 
Між сторонам виник спір щодо порядку користування житловим будинком та господарськими спорудами.
З висновку, складеного Вінницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової будівельно-технічної, земельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи № 5017-5020/20-21 від 28 червня 2022 року вбачається, що виділити в натурі 49/100 та 51/100 частки співвласників домоволодіння АДРЕСА_3 без відступу від розміру часток і без перепланування технічно неможливо.
Експертом запропоновано п`ять варіантів поділу в натурі спірного об`єкту нерухомого майна у співвідношенні, наближеному до 49/100 та 51/100 часток, враховуючи межі існуючих присадибних земельних ділянок площею 0,0748 га з кадастровим номером 0510900000:00:008:1056 та площею 0,0783 га з кадастровим номером 0510900000:00:008:0233, з визначенням розміру компенсації співвласнику, частка якого буде менша після поділу, з рекомендаціями по проведенню будівельних та ремонтно-будівельних робіт з реконструкції.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.
Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи в дробовому вираженні.
Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Виходячи зі змісту статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.
Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).
У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.
Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_2 та здійснюючи поділ в натурі житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_3 відповідно до варіанту № 1 висновку експерта судової будівельно-технічної, земельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи № 5017-5020/20-21 від 28 червня 2022 року, апеляційний суд не врахував, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників.
Також суд апеляційної інстанції, зменшуючи розмір ідеальної частки ОСОБА_1 у праві власності на спірний будинок з господарськими будівлями та спорудами з 49/100 до 37/100, не стягнув з ОСОБА_2 на її користь відповідну грошову компенсацію.
Встановивши, що варіант № 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи №5017-5020/20-21 від 28 червня 2022 року найменш відхилений від розміру часток співвласників, передбачає найменшу грошову компенсацію та майже відповідає тому порядку користування спільним нерухомим майном, який фактично склався між сторонами відповідно до договору про порядок користування житловим будинком від 04 червня 1985 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про поділ спірного будинковолодіння відповідно до вказаного варіанту висновку експертизи.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
ОСОБА_2 , заперечуючи проти поділу спірного будинковолодіння відповідно до варіанту № 3 висновку експертизи, не запропонувала інший представлений експертом варіант для розгляду, не заявила клопотання про проведення додаткової або повторної судової експертизи у зв`язку з неповним чи необґрунтованим висновком експерта. 
Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.
 Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Враховуючи те, що апеляційний суд скасував судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує постанову апеляційного суду й залишає в силі рішення суду першої інстанції.
Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Вінницького апеляційного суду від 28 грудня 2023 року скасувати, залишити в силі рішення Літинського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2023 року.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,  є остаточною і оскарженню не підлягає.
    Головуючий	    М. Є. Червинська	
 	 	
Судді	А. Ю. Зайцев   Є. В. Коротенко   В. М. Коротун	
 	 	
 	М. Ю. Тітов