КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/2738/2025                    
Справа № 357/698/25
Головуючий в суді І інстанції Примаченко В.О.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
 
П О С Т А Н О В А
Іменем   України
 
26 травня 2025 року                                                                               
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., розглянувши апеляційну скаргу захисника Сліпченко (Терновської) Олени Анатоліївни на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2025 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2025 року на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (40800 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу, стягнуто судовий збір у сумі 605,60 грн. на користь держави.
 
ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за те, що він 30 грудня 2024 року о 05:36 в м. Узин по вул. Київська, 34, керував транспортним засобом Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, правопорушення вчинено повторно протягом року (постанова серії ЕНА № 1322614 від 27 січня 2024 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП). Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.1 а ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
  
Не погоджуючись з даною постановою, захисник Сліпченко (Терновська) О.А. подала апеляційну скаргу 11 квітня 2025 року через підсистему «Електронний суд», в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2025 року та повернути на новий розгляд.
В обґрунтування апеляційної скарги посилалася на те, що суд розглянув справу формально, тільки з підстав наявних документів та за спрощеною процедурою.
Вважала, що постанову прийнято з порушенням порядку розгляду справи, регламентованого КУпАП та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, з обмеженням процесуальних та конституційних прав ОСОБА_2 . 
Наводила зміст ст. 245 КУпАП, ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судову практику ЄСПЛ.
Вказувала, що про існування даної постанови ОСОБА_2 дізнався 03 квітня 2025 року, коли йому на телефон поступив дзвінок щодо необхідності сплати накладеного стягнення. 
Повідомляла, що ОСОБА_2 не міг отримати судову повістку за поштовою адресою або на застосунок Viber в зв`язку з тим, що в період розгляду справи, як і на теперішній час, починаючи з 12 жовтня 2024 року, більшу частину часу знаходиться на територіях бойових дій, оскільки є військовослужбовцем та учасником бойових дій, тому причина неявки в судове засідання є поважною, покинути розташування військової частини військовослужбовець не може. 
На підставі вищевикладеного просила поновити строки на оскарження постанови як такі, що пропущені з поважних причин і не залежать від волі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Зазначала, що представники батальйону № 2 полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП не були присутні під час розгляду справи, а у відповідності до чинного законодавства доведення винуватості покладається саме на представника органу, що складав протокол про притягнення особи до адміністративної відповідальності. 
Стосовно зазначення судом, що у відповідності до практики ЄСПЛ особа має сама цікавитися провадженням, вказувала, що в даному випадку не зовсім співпадає з реаліями військовослужбовця, задіяного в захисті Батьківщини.
Наводила зміст п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в якому зверталася увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті, і що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. 247, 280 КУпАП, в тому числі шляхом допиту свідків.
Вказувала, що результатом системного аналізу матеріалів цієї справи є висновок про необхідність скасування оскаржуваної постанови як такої, що винесена з поверхневою оцінкою доказів, виконанням суду функцій обвинувачення та обмеженням процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та закриття провадження в справі.
До апеляційної скарги додано копію довідки в/ч від 13 березня 2025 року про те, що молодший сержант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_2 з 12 жовтня 2024 року по теперішній час, копію воєнного білету ОСОБА_2 НОМЕР_5, копію посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 .
 
Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.
 
Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови захисник   Сліпченко (Терновська) О.А. пропустила з поважних причин, оскільки розгляд справи судом першої інстанції проведено у відсутності ОСОБА_2 , щодо якого відсутні докази належного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.
За наведених обставин та з метою забезпечення реалізації права ОСОБА_2 на допуск до правосуддя, в якому не може бути відмовлено з формальних підстав, апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.
 
В судове засідання ОСОБА_2 та захисник Сліпченко (Терновська) О.А. не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені шляхом направлення судової повістки-повідомлення до електронного кабінету захисника, клопотань про відкладення розгляду справи не направили.
 
Дослідивши апеляційну скаргу та матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
 
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Відповідно до п. 2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
 
Відповідно до ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, -
тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, -
тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.
Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, -
тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, -
тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
 
Таким чином, відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, вчинене повторно протягом року.
 
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Висновки суду першої інстанції про доведеність факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом, не маючи права керування таким, що вчинено ним повторно протягом року, стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:
 
протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 208415 від 30 грудня 2024 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;
 
довідкою щодо кваліфікації адміністративного правопорушення, згідно якої ОСОБА_2 станом на 30 грудня 2024 року притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, а саме за ст. 126 ч. 4 КУпАП: 27 січня 2024 року УПП в Харківській області винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1322614 за ст. 126 ч. 2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн.; 
 
формою адмінпрактики, згідно якої 27 січня 2024 року ОСОБА_2 у м. Валки Богодухівського району Харківської області, 0 МОЗ 429 км. керував транспортним засобом Hyundai Santa Fe д.н.з. НОМЕР_4 , не маючи посвідчення водія; накладено стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП в розмірі 3400 грн., дата стягнення - 01 лютого 2024 року;
 
рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП від 30 грудня 2024 року, згідно якого в складі наряду Вулкан о 05:36 у вільному патрулюванні було зупинено транспортний засіб Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . Під час спілкування виявилось, що останній не мав посвідчення водія відповідної категорії і ніколи не отримував. Перевіривши особу згідно бази ІПНП, було встановлено, що ОСОБА_2 був притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП постановою від 27 січня 2024 року серії ЕНА № 1322614. Тому стосовно ОСОБА_2 був складений протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП серії ЕПР1 208415;
 
відеозаписом з бодікамери на долученому до матеріалів справи оптичному диску, на якому зафіксовано, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи посвідчення відповідної категорії.
 
Дані докази у розумінні ст. 251 КУпАП, суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.
Таким чином, наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, об`єктивних підстав ставити під сумнів наявні в матеріалах справи докази у суду не має. Сутність вчиненого правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення викладена із належною повнотою та відповідає диспозиції ч. 5 ст. 126 КУпАП.
 
Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності.
 
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_2 не викликають та доводами апеляційної скарги взагалі не спростовуються.
 
При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
 
У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
 
За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
 
Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.
 
Доводи апеляційної скарги, що судом допущено розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є самі по собі підставою для скасування правильної та законної постанови суду, з огляду на те, що процесуальні права ОСОБА_2 були в повній мірі відновлені під час розгляду справи в апеляційному суді, оскільки апеляційним судом поновлено ОСОБА_2 процесуальний строк подання апеляційної скарги, і оскільки він мав безперешкодне право брати участь в судовому засіданні та користуватися професійною правничою допомогою адвоката.
 
Не ґрунтуються на вимогах КУпАП, якими не передбачено виклику в судове засідання осіб, якими складався протокол про адміністративне правопорушення, та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що розгляд справи відбувся у відсутності представників батальйону № 2 полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП, на яких покладено доведення винуватості як на представників органу, що складав протокол про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
 
Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до глави 21 КУпАП «Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення», до таких осіб віднесено потерпілого, законних представників та представників, захисника, свідка, експерта, перекладача. 
 
Натомість, особи, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення (ст. 255 КУпАП), до цього переліку не включені, не мають процесуального статусу осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, і вони у розгляді справи про адміністративне правопорушення участі не приймають.  
 
Посилання в апеляційній скарзі на п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в якому зверталася увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті, і що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. 247, 280 КУпАП, в тому числі шляхом допиту свідків, - відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані, позаяк ОСОБА_2 не доведено, що суд першої інстанції припустився спрощеного розгляду справи, а також ОСОБА_2 не повідомлено, які свідки не були допитані судом і про які обставини могли б ці особи повідомити.
 
В цілому доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на законність постанови та не спростовують порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.1 «а» ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
 
Разом з тим, судом першої інстанції було необґрунтовано стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави. 
 
Так, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
 
Так, апеляційному суду надано копію посвідчення ОСОБА_2 - учасника бойових дій, серії НОМЕР_3 , що свідчить про безпідставне стягнення з нього на користь держави судового збору, а тому, рішення в частині стягнення судового збору в розмірі 605,60 грн. підлягає скасуванню апеляційним судом.
 
В іншій частині постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2025 року щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 
 
п о с т а н о в и в :
 
Поновити захиснику Сліпченко (Терновській) Олені Анатоліївні строк на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника Сліпченко (Терновської) Олени Анатоліївни задовольнити частково.
Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2025 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом строком на п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу, зі стягненням судового збору на користь держави у розмірі 605,60 грн., скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 судового збору на користь держави у розмірі 605,60 грн., поклавши судовий збір на рахунок держави.
В іншій частині постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2025 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                       Кашперська Т.Ц.