ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 593/369/25	Головуючий у 1-й інстанції Музика Я.М. 	
Провадження № 33/817/249/25 	Доповідач - Лекан І.Є.	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2025 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є. 
за участю ОСОБА_1 , 
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 10 квітня 2025 року,
ВСТАНОВИЛА:
Постановою Бережанського районного суду Тернопільської області від 10 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік та стягнуто судовий збір.
Згідно з даною постановою, ОСОБА_1 10 березня 2025 року о 13:02 год. керував транспортним засобом марки «Mercedes Benz» E200CDI, державний номерний знак НОМЕР_1 по вул.Тернопільська в м.Бережани Тернопільської області з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 10 квітня 2025 року, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що наявні матеріали справи не містять належних та допустимих доказів його вини, сам протокол не може слугувати єдиним та безперечним доказом вчинення правопорушення, він має відповідати вимогам чинного законодавства, Інструкціям, які регламентують процедуру оформлення адміністративних матеріалів.
Наголошує, що Правил дорожнього руху він не порушував, поліцейськими не задокументовано та не доведено доказами факту таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України “Про Національну поліцію” давали працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під його керуванням. Тому всі наступні вимоги поліцейських він не зобов`язаний був виконувати, у зв`язку з чим складені процесуальні документи є недопустимими та неналежними.
Вказує, що тільки одна ознака запаху алкоголю з порожнини рота, за відсутністю інших ознак сп`яніння, є суб`єктивним висновком поліцейського і не може бути нічим підтверджена.
Вважає, що підстав проводити огляд на стан алкогольного сп`яніння у поліцейських не було.

Адвокат Сливінський О.В. в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи. Відповідно до заяви ОСОБА_1 , просить розглядати справу у відсутності адвоката Сливінського О.В..
       Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.        
       Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
       Так, суд вірно послався на протокол про адміністративне правопорушення 
сері ЕПР1 №267665 від 10.03.2025 року, відповідно до якого поліцейським зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 10 березня 2025 року о 13 год. 02 хв. в м. Бережани по вул. Тернопільська, транспортним засобом марки «Mercedes Benz» E200CDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознакою алкогольного сп`яніння, а саме: (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Протокол сумніву не викликає, оскільки складений уповноваженою особою, відповідно до вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.
З відеозапису камер поліцейських убачається, що під час патрулювання 10 березня 2025 року о 13:02 год. в м. Бережани по вул. Тернопільська, Тернопільської області поліцейськими виявлено транспортний засіб «Mercedes Benz» E200CDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .
Як стверджує відеозапис, одразу після зупинки транспортного засобу поліцейські повідомили ОСОБА_1 , що він керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 (в) ПДР України, в зв`язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП з накладенням штрафу.
Відповідно до відеозапису, ОСОБА_1 , в зв`язку з наявними ознаками алкогольного сп`яніння, працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням газоаналізатора Драгер чи в медичному закладі. Від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився.
В матеріалах справи наявний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , відповідно до якого за результатом огляду у водія працівниками поліції виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10 березня 2025 року.
Відповідно до пункту п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.
Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
       Твердження апелянта щодо невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи, а також порушення судом норм процесуального права є необґрунтованими, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.
       Пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції зроблена згідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП, відповідно до якої під час проведення огляду на стан сп`яніння осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Необґрунтованими є посилання апелянта на те, що наявні матеріали справи не містять належних та допустимих доказів його вини, а сам протокол не може слугувати єдиним та безперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки протокол складений уповноваженою особою відповідно до ст. 254, 256 КУпАП, підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи.
Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що Правил дорожнього руху він не порушував та не доведено факту таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України “Про Національну поліцію” давали працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під його керуванням, оскільки відповідно до відеозапису одразу після зупинки транспортного засобу поліцейські повідомили ОСОБА_1 , що він керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 (в) ПДР України, в зв`язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.
Окрім того, слід зазначити, що незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий обов`язок прямо передбачений пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу.
За невиконання такого обов`язку, тобто відмову водія від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння, настає юридична відповідальність, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не містить такого елементу, як “причина зупинки транспортного засобу”. Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення не містить у собі елементи іншого правопорушення, а тому кваліфікація діянь особи здійснюється самостійно від інших видів адміністративної відповідальності.
Не заслуговує на увагу твердження апелянта про те, що тільки одна ознака запаху алкоголю з порожнини рота, за відсутністю інших ознак сп`яніння, є суб`єктивним висновком поліцейського і не може бути нічим підтверджена, оскільки відповідно до Інструкції наявність хоча б однієї з ознак алкогольного сп`яніння є підставою для проходження огляду на стан сп`яніння, а у разі відмови настає відповідальність, передбачена п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Безпідставними є посилання, що підстав проводити огляд на стан алкогольного сп`яніння у поліцейських не було, оскільки це спростовується матеріалами справи.
Права та обов`язки ОСОБА_1 поліцейський роз`яснив, що стверджує відеозапис з камер поліцейських. Будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.
Твердження про неналежність доказів, долучених до матеріалів справи, на що у своїй скарзі посилається апелянт, то такі доводи є безпідставними, оскільки відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, протоколом про адміністративне правопорушення, на підставі показань технічних приладів, що мають функції відеозапису чи кінозйомки, іншими документами.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП України, з врахуванням його особи, ступеня та характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції статті правопорушення, тому підстав для скасування постанови суду та закриття справи немає.
       На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 10 квітня 2025 року щодо нього - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя