Справа № 461/4943/24                                Головуючий у 1 інстанції: Мироненко Л.Д. 
Провадження № 22-ц/811/3743/24                        Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 травня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючої судді: Мікуш Ю.Р.,
суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.,
секретар Іванова О.О.,
з участю: представника АТ «Ідея Банк»-Михашула Є.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №461/4943/24 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шмарова Олексія Валерійовича на рішення Галицького районного суду м.Львова від 12 листопада 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

04 червня 2024 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до Галицького районного суду міста Львова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 27 вересня 2022 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , укладено договір кредиту R01.00607.009738563, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 89444,67 грн., зі сплатою 35,43 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.
Банк виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим/меморіальним ордером. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором, внаслідок чого станом на 08 травня 2024 року утворилась заборгованість в розмірі 104713,24 грн.
Просить стягнути з  ОСОБА_1 заборгованість за договором кредиту № R01.00607.009738563 від 27.09.2022 року в розмірі 104713,24 грн. та судовий збір у розмірі 3028 грн.
Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 12 листопада 2024 року позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за договором кредиту № R01.00607.009738563 від 27.09.2022 року в розмірі 104713 грн. 24 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» сплачений судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп.
Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - адвокат Шмарова О.В.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним. Матеріали справи не містять належних доказів в підтвердження розміру заборгованості. Долучена позивачем виписка з особового рахунку не дозволяє встановити розмір заборгованості.
Судом було проігноровано заявлене клопотання про направлення справи за територіальною підсудністю.
Просить скасувати рішення Галицького районного суду міста Львова від 12 листопада 2024 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову АТ «Ідея Банк» - відмовити.
03 лютого 2025 року від АТ «Ідея Банк» надійшов відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін у зв`язку з безпідставністю доводів апеляційної скарги. Звертає увагу на наявність належних доказів в підтвердження розміру заборгованості, а також умови договору щодо місця виконання кредитного договору і місцезнаходження позивача.
ОСОБА_1 та її представник Шмаров О.В. в судове засідання не з`явилися, хоча про місце, час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника АТ «Ідея Банк» - Михашула Є.І. на спростування доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Судом та матеріалами справи встановлено, що 27 вересня 2022 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , укладено договір кредиту R01.00607.009738563, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 89444,67 грн., зі сплатою 35,43 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Кредит надано для погашення кредитної заборгованості за договором №C02/235.71474 від 12 жовтня 2016 року.
Взяті на себе зобов`язання АТ «Ідея Банк» перед ОСОБА_1 , згідно умов кредитного договору, виконав. Разом з тим, ОСОБА_1 умови договору щодо повернення кредиту у встановлені строки не виконувала, зокрема, порушувала графік повернення кредиту , що стало підставою для дострокового повернення всієї суми кредиту. 
Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог, суд виходив з тих підстав, що у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору ОСОБА_1 , в АТ «Ідея Банк» виникло право достроково вимагати повернення усієї суми боргу та нарахованих процентів в загальному розмірі 104713,24 грн.
З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних підстав.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Так, згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання це правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Також, згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно вимог ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норма якої застосовується й до кредитних правовідносин, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Відповідно до ч. 1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Пунктом 1.1 кредитного договору встановлено, що банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) для власних потреб в сумі 89444,67 грн., а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними та іншими платежами.
Пунктом 1.2. кредитного договору передбачено, що позичальник укладенням цього договору дає доручення банку, а банк, за дорученням позичальника, надає кредит у день підписання даного договору шляхом переказу коштів в сумі 89444.67 грн. з позичкового рахунку позичальника на рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Ідея Банк», МФО 336310. Призначення платежу: «погашення кредитної заборгованості договір № С02.235.71474 від 12.10.2016р.» Строк дії договору становить 46 місяців.
Відповідно до п.1.3. за користування кредитом позичальник сплачує проценти за фіксованою ставкою в розмірі 35,43% річних від залишкової суми кредиту.
Пунктом 1.5.1. вказаного договору визначено, що нанесенням власноручного підпису цим договором, позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб AT «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному веб-сайті банку.
Пунктом 2.1. встановлено, що позичальник повертає кредит разом з процентами в 46 щомісячних внесках до 2 дня/числа кожного місяця, згідно графіку щомісячних платежів. Платежі здійснюватимуться на транзитний рахунок № НОМЕР_2 в банку, МФО 336310.
Пунктом 4.2.3 кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, а позичальник зобов`язаний на вимогу банку достроково виконати вказані грошові зобов`язання, зокрема, у разі затримання клієнтом сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць.
Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим (меморіальним) ордером № 10341216 від 27 вересня 2022 року.
У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 04 березня 2024 року на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня надіслання кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, та інші платежі за кредитним договором на день повного погашення заборгованості, а також суми пені, нараховану з врахуванням зазначено. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до відповідача. будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.
ОСОБА_1 не повернула отриманий кредит у встановлений термін та не сплатила нараховані відсотки, у зв`язку з чим сума заборгованості станом на 08 травня 2024 року становить 104713,24 грн, яка складається з: простроченого боргу 81472,4 грн., прострочених процентів – 23240,84 грн.
З долученої АТ «Ідея Банк» виписки по кредитному договорі ОСОБА_1 вбачається, що отриманий нею кредит в розмірі 89444,67 грн, був спрямований на погашення кредиту №С02.235.71474 від 12 жовтня 2016 року. В період з 27 вересня 2022 року по 30 червня 2023 року ОСОБА_1 на виконання умов кредитного договору, з порушенням строків внесення платежів, вносила грошові кошти, які зараховували на погашення заборгованості за тілом кредиту та погашення заборгованості за відсотками. 
Внесені ОСОБА_1 грошові кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, з врахування строку їх внесення, а також нарахованих відсотків, є недостатніми для погашення усієї суми заборгованості, у зв`язку з чим, на момент звернення АТ «Ідея Банк» з вимогою до ОСОБА_1 , про дострокове повернення боргу, існувала заборгованість в загальному розмірі 104713,24 грн, з яких: 81472,4 грн – прострочений борг, 23240,84 грн – прострочені проценти.
Суд апеляційної інстанції вважає безпідставним посилання в апеляційній скарзі на неналежність доказів щодо розміру заборгованості за кредитним договором, зокрема, виписки по рахунку.
З наявної в матеріалах справи банківської виписки по рахунку № НОМЕР_2 за період з 01.01.2000 року по 08.05.2024 року вбачається, що 27.09.2022 року відбулась видача кредиту згідно кредитного договору № R01.00607.009738563 від 27.09.2022 року. Також відображені суми внесені відповідачкою на погашення кредиту та процентів. Останній платіж в розмірі 2000 грн. здійснений позичальником ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором було здійснено 30.06.2023 року (а.с.23-24). Розмір заборгованості відповідачки підтверджений детальним розрахунком заборгованості (а.с.71-72).
       Виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій (такий висновок містять постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 у справі № 381/1647/21, від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц).
       Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
       Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
       Таким чином, надана банком виписка за рахунком позичальника, у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, у повному обсязі підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено і у довідці-розрахунку .
Зазначена виписка відповідає вимогам статті 77 ЦПК України щодо належності доказів, а також вимогам статті 78 ЦПК України щодо допустимості доказів.
Враховуючи надані АТ «Ідея Банк» докази на підтвердження наявності в ОСОБА_1 розміру заборгованості за кредитним договором, а саме: кредитний договір, паспорт споживчого кредиту, виписка по особовому рахунку ОСОБА_1 , довідка-розрахунок заборгованості за кредитним договором, детальний розрахунок по кредиту, враховуючи умови кредитного договору, колегія суддів вважає доведеним АТ «Ідея Банк» перед судом розмір заборгованості.
       Доводи апеляційної скарги про те, що судом не розглянуто заяву представника відповідача про передачу справи за підсудністю є безпідставними, оскільки ухвалою від 12 листопада 2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача Шмарова Олексія Валерійовича про направлення справи за підсудністю відмовлено. 
       Суд першої інстанції правильно зазначив, що стаття 28 ЦПК України встановлює випадки альтернативної підсудності, за якої позов за вибором позивача може бути пред`явлений до одного з двох і більше судів.
       Частиною 8 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.
       Пунктом 5.5. кредитного договору передбачено, що договір виконується за місцем знаходження банку: 79008, м Львів, Галицький р-н, вул. Валова, 11.
       Оскільки в кредитному договорі R01.00607.009738563 від 27.09.2022 року зазначено місце його виконання, а саме, місце знаходження банку: 79008, м Львів, Галицький р-н, вул. Валова, 11, то підсудність даної справи з врахуванням вимог частини 8 статті 28 ЦПК України, може визначатися за правилами альтернативної підсудності, а не за правилами загальної підсудності. 
Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції.
Враховуючи встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову АТ «Ідея Банк».
Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Шмарова О.В. жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м.Львова від 12 листопада 2024 рокузалишити без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1;375; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шмарова Олексія Валерійовича залишити без задоволення.
Рішення Галицького районного суду м.Львова від 12 листопада 2024 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 26 травня 2025 року.

Головуюча суддя                                                                 Ю.Р. Мікуш

Судді:                                                                         Т.І. Приколота

Р.В. Савуляк