П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/14321/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Петричкович А.І. 
Суддя-доповідач -  Граб Л.С.   
25 березня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Граб Л.С. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Сторчака В. Ю. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Зерно Експорт» на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Зерно Експорт» до Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
ТОВ «Зерно Експорт» звернулося до  суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просило:
-визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті № ПШ070419 від 07.08.2024 про притягнення Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНО ЕКСПОРТ» до відповідальності за абзацом 17 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» про стягнення адміністративно-господарського штрафу у сумі 51000,00 гривень.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що інспектором відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області проведено перевірку і складено: - Акт № 058240 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень та вантажів в якому вказано, що під час перевезення виявлено порушення п.22.5. Правил дорожнього руху України, тобто перевезення негабаритного вантажу - комбайну JONN DEERE S770 на підставі ТТН № 2 від 05.07.2024 і при цьому ширина т/з (вантажу) склала 3,85 метрів при дозволених 2,60 метрів, тобто перевищення становить 48 %; - Акт № 0005675 про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів, в якому зазначено, що допустима ширина транспортного засобу становить 2,6 метра, тоді як реальна ширина склала 3,85 метра.
07 серпня 2024 року відділом державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 070419, згідно якої 05.07.2024 о 21 год. 25 хв. в Одеській області на А/Д М-14, 21 кв. + 434 м ТОВ «Зерно Експорт» порушило вимоги п.22.2 Постанови КМ України від 10.10.2011 № 1306, яке зафіксовано в акті від 05.07.2024 АР № 058240. Вказано про допущення порушення вимог п. 22.5 Постанови КМУ від 10.10.2001 №1306, відповідальність за яке передбачена абзацом 17 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль. З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
У ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» закріплено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека).
За правилами п.1 Положення №103 Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Згідно з  п.п. 1 п. 4 Положення №103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.
Підпунктами 15 та 27 п. 5 Положення №103 визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.
Отже, здійснення контролю на автомобільному транспорті, в тому числі проведення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, належить до повноважень Відділів державного нагляду (контролю) Державної служби України.
Як слідує зі змісту оскаржуваної постанови, відповідачем встановлено порушення позивачем абз.17 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.
За приписами ст.ст. 4 і 29 Закону України «Про дорожній рух», ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» Кабінет Міністрів України постановою від 27.06.2007 року №879 затвердив Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі Порядок №879).
За визначенням, наведеним у п.2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у п.22.5 Правил дорожнього руху. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.
Згідно п.3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Відповідно до п.18 Порядку №879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.
За п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних (п.20 Порядку № 879).
Судом першої інстанції встановлено, що інспектором відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області під час проведення рейдової перевірки  виявлено порушення ТОВ «Зерно Експорт»  п.22.5. Правил дорожнього руху України, тобто перевезення негабаритного вантажу-комбайну JONN DEERE S770 на підставі ТТН № 2 від 05.07.2024 і при цьому ширина т/з (вантажу) склала 3,85 метрів при дозволених 2,60 метрів.
Позивач не заперечує, що ширина транспортного засобу SKANIA R 450 державний номер НОМЕР_1 та напівпричіпу платформи марки TAD державний номер НОМЕР_2 склала 3,85 метра, однак не погоджується з способом визначення працівниками відповідача відсотку перевищення габаритних норм та вважає, що різниця між встановленою шириною в дозволі (3,75 м) та фактичною шириною транспортного засобу (3,85 м) становить 0,1 м, що є перевищенням не на 48%, а на 2,7%, оскільки у нього був наявний дозвіл на перевезення вантажу  шириною до 3,75 м.
Надаючи правову оцінку доводам позивача в цій частині, колегія суддів вказує на таке.
З матеріалів справи з`ясовано, 03.07.2024 ТОВ «ЗЕРНО ЕКСПОРТ»  отримано в Департаменті патрульної поліції Національної поліції України Дозвіл № 2024-13850001-10268 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри, яких перевищують нормативні. 
В дозволі детально визначені параметри та умови для здійснення перевезення, встановлено параметри транспортних засобів, зокрема встановлено, що ширина транспортного засобу має бути до 3,75 метрів.
Однак, позивач здійснював рух транспортного засобу з перевищенням параметрів зазначених в дозволі № 2024-13850001-10268 НГ, оскільки довжина транспортного засобу в момент фіксації руху   становила 3,85 метра.
Як було зазначено вище, великоваговим та великогабаритним транспортним засобом вважається транспортний засіб, вагові та/або габаритні параметри якого перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.
Таким чином, 2 % перевищення габаритно-вагових параметрів застосовується виключно при застосуванні нормативів визначених п. 22. 5 Правил дорожнього руху, на встановлені габаритно-вагові обмеження визначені дозволом 2 % не застосовується.
Отже, зважаючи на те, що позивач здійснював рух транспортного засобу з перевищенням габаритних обмежень визначених в дозволі №  2024-13850001-10268 НГ, колегія суддів приходить до висновку, що дозвіл в такому випадку не враховується, оскільки абзацом 17 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлена відповідальність автомобільних перевізників за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм. В свою чергу, встановлена Правилами дорожнього руху габаритна норма ширини транспортного засобу становить 2,6 м.
Водночас, законодавством про автомобільний транспорт не передбачений обов`язок посадових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті здійснювати визначення відсотку перевищення габаритних норм від зазначеної в дозволі ширини транспортного засобу.
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про  правомірність оскаржуваної постанови та відсутність підстав для її скасування. 
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Зерно Експорт» залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Матохнюк Д.Б.    Сторчак В. Ю.