ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №336/330/25                        Головуючий в 1 інст. Звєздова Н.С.
Провадження №33/807/418/25                                Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 квітня 2025 року                                                 місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Волошиної Є.В., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката         Волошиної Є.В. на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14 січня 2025 року, якою на
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який займає посаду телефоніста-лінії наглядача відділення зв`язку взводу зв`язку НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , який проживає (згідно протоколу) за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ,
накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що солдат ОСОБА_1 , перебуваючи у відпустці за станом здоров`я, яка закінчилась 2 січня 2025 року, не повернувся до місця проходження служби за призначенням у населений пункт Юрківка Запорізького району Запорізької області 5 січня 2025 року, ОСОБА_1 прибув у розташування частини, документів, підтверджуючих його законну відсутність не надав.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Волошина Є.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначила, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом не в повній мірі враховано вимоги ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом, а обставин викладені в ньому – фактичним обставинам справи.
Посилається на порушення вимог ст. 268 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 взагалі не було відомо щодо складання відносно нього протоколу в/ч НОМЕР_4 №20 про вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП та відповідно ОСОБА_2 не підписував протокол, не надавав пояснень по справі та не підписував заяву про розгляд справи без його участі.
Окремо звертає увагу, що з заяви, підписаної від імені ОСОБА_1 , не вбачається, яку саме адміністративну справу, він просить розглянути без його участі. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи.
Акцентує увагу, що матеріали справи не містять жодних доказів про закінчення у ОСОБА_1 відпустки та необхідності його явки 2 січня 2025 року.
Вказує, що з протоколу вбачається, що солдат ОСОБА_1 , який знаходився у відпустці за станом здоров`я з 2 грудня 2024 року та повинен був прибути на військову службу в район виконання завдання за призначення населений пункт АДРЕСА_2 2 січня 2025 року, на військову службу не прибув. 
Однак, відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 № 6 від 6 січня 2025 року вбачається, що «солдат ОСОБА_3 рахувався таким, що самовільно залишив частину». З огляду на викладене, ОСОБА_1 рахувався в частині, як військовослужбовець, який самовільно залишив частину.
Вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом.
Просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14 січня 2024 року. Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Окрім вимог щодо скасування даної постанови, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність причини його пропуску.
В обґрунтування своїх доводів зазначила, що постановою судді Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2025 року, їй було повернуто апеляційну скаргу, яка була подана у встановлений ст. 294 КУпАП строк, з роз`ясненням права повторного звернення до суду апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. 271 КУпАП. 
Отже вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції, нею пропущений з поважних причин.
У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП апеляційну скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено. 
З матеріалів справи вбачається, що адвокат Волошина Є.В. зверталася до апеляційної інстанції в інтересах ОСОБА_1 зі скаргою на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14 січня 2025 р. (а.с. 31-34), яка постановою судді Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2025 р. повернута апелянту (а.с. 39), з підстав невиконання захисником вимог, передбачених ст. 271 КУпАП.
Враховуючи, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в клопотанні доводи, суддя апеляційного суду вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14 січня 2025 року.
У судовому засідання апеляційного суду адвокат Волошина Є.В. підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити. Зазначила, що ОСОБА_1 не був обізнаний про призначення розгляду справи в суді першої інстанції, із жодними заявами до суду не звертався. Про факт розгляду справи ОСОБА_1 дізнався із додатку «Дія». Вважав, що йому необхідно повернутися до військової частини 8 січня 2025 року, але повернувся трохи раніше – 5 січня 2024 року.
ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Пояснив, що 3 вересня 2024 року в ході виконання військової служи в місті Полтава потрапив під ракетний обстріл та отримав важкі поранення. Проходив лікування в медичних закладах м. Львова та м. Ужгорода. 6 листопада 2024 року йому було надано відпустку на 30 днів, для проходження військово-лікарської комісії. Потім, надано ще відпустку строком на 30 днів. Вчасно не з`явився до військової частини, оскільки помилився в розрахунку днів наданої відпустки. Жодних заяв до суду не підписував та не скеровував.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Волошину Є.В., перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статті 251 визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.
Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.
Відповідальність за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП передбачена за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
З документів, наданих стороною захисту під час апеляційного перегляду справи вбачається, що 3 вересня 2024 року, солдат ОСОБА_1 під час виконання обов`язків військової служби одержав травму тяжкого ступеню: вибухову травму від 03.09.2024 р. Закрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку важкого ступеню з формування вогнищ геморагічних забоїв правої гемісфери. Субарахоїдальний крововилив Перебував на обстеженні і лікуванні:КНП «ПКЛ» ПМР з 3 вересня 2024 р. по 6 вересня 2024 р.; КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» з 7 вересня 2024 р по 4 жовтня 2024 р.; КНП «УМБКЛ» УМР з 4 жовтня 2024 р. по 5 листопада 2024 р; в/ч НОМЕР_5 з 28 січня 2025 р., (витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_6 АДРЕСА_3 від 16 вересня 2024 р., витяг з акту від 16 вересня 2024 р. № 4719, довідка про обставини справи: поранення, контузії, каліцтва від 27 вересня 2024 р, довідка військово-лікарської комісії від 2 грудня 2024 р., свідоцтво про хворобу № 164 від 26 лютого 2025 р.).
З протоколу про вчинення військового адміністративного правопорушення серії в/ч НОМЕР_1 № 20 від 10 січня 2025 року вбачається, що солдат ОСОБА_1 , телефоніст – лінійний наглядач відділення зв`язку взводу зв`язку 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , який знаходився у відпустці за станом здоров`я з 2 грудня 2024 року та повинен був прибути на військову службу в район виконання завдання за призначенням населений пункт – 2 січня 2025 року, на військову службу не прибув. 5 січня 2025 року приблизно о 21 годину 30 хвилин, солдат ОСОБА_1 прибув на військову службу, документів, які б підтверджували його законну відсутність не надав.
Тобто, ОСОБА_1 інкримінується те, що він не з`явився вчасно без поважних причин на військову службу з відпустки - 2 січня 2025 року.
Натомість, матеріали справи не містять жодних доказів про час закінчення відпустки ОСОБА_1 , які підтверджують зобов`язання останнього прибути на військову службу в район виконання завдання за призначенням в певний населений пункт, саме 2 січня 2025 року.
Враховуючи вищевикладені обставини, суддя апеляційного суду дійшов до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-11 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Вимогами ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року 23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).
У відповідності до п.4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Враховуючи вказані факти в їх сукупності, суддя апеляційного суду дійшов до висновку, що апеляційну скаргу адвоката Волошиної Є.В. слід задовольнити, а постанову районного суду скасувати та закрити провадження на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-11 КУпАП.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-
П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Волошиній Євгенії Вячеславівні строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 січня 2025 року.
Апеляційну скаргу адвоката Волошиної Євгенії Вячеславівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 січня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, скасувати.
Постановити нову постанову апеляційного суду, якою закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                         В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 336/330/25