справа №760/9925/16-к
провадження №1-кп/991/189/19

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України
«26» травня 2025 року                                                                м. Київ
Вищий антикорупційний суд колегією суддів у складі:
головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду під час судового засідання у кримінальному провадженні №42015000000002738 від 11 грудня 2015 року стосовно обвинувачених: ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 368, ч.2 ст. 357 КК України; ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 368 КК України, клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про скасування ухвали Вищого антикорупційного суду від 14 квітня 2025 року в частині накладення на неї грошового стягнення,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Вищого антикорупційного суду перебуває кримінальне провадження №42015000000002738 від 11 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 357 КК України, та  ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.
Ухвалою суду від 14 квітня 2025 року на обвинувачену ОСОБА_5 , у зв`язку з неявкою на виклик суду без поважних причин у судові засідання 04 та 14 квітня 2025 року, накладено грошове стягнення - по 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3028 грн, за кожне з вказаних судових засідань.
Обвинувачена ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням про скасування зазначеної ухвали від 14 квітня 2025 року, посилаючись на те, що з 01 квітня 2025 року, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я і за направленням лікаря, вона знаходилась на лікуванні у відділенні фізичної реабілітації Кіровоградської обласної лікарні та прийняти участь у судових засіданнях 04 та 14 квітня 2025 року фізично не могла через стан здоров`я та необхідність отримання належного лікування, про що завчасно повідомила суд відповідними клопотаннями (на кожну дату окремо). При цьому, у зв`язку з перебуванням на лікуванні і відсутністю можливості надрукувати клопотання, останнє про неможливість явки в судове засідання 14 квітня 2025 року написано нею від руки. Обвинувачена вказала на те, що її знаходження на лікуванні в медичному закладі підтверджено і наданою на запит суду відповіддю Кіровоградської обласної лікарні, яка надійшла до суду 14 квітня 2025 року за №15253/25 - вх, і, відповідно до протоколу засідання, була оголошена під запис. Так само знаходження на лікуванні підтверджується і копією медичної виписки, яка додається до поданого клопотання, а також картками, що підтверджують щоденне отримання процедур. У своєму клопотанні обвинувачена акцентувала увагу на тому, що ішемічний інсульт є тяжким захворюванням і потрібує постійної реабілітації, яка показана всім пацієнтам, незалежно від масштабів інсульту, вона допомагає зменшити рівень інвалідизації людини та покращити її подальше соціальне функціонування. Крім того, зазначила, що з березня 2023 року вона постійно надає копії медичних документів, тому суду достовірно відомо про наявність у неї ряду тяжких невиліковних хвороб, а також нею подавалося клопотання про призначення судово-медичної експертизи, на вирішення експертів ставилося питання, в тому числі, щодо тяжкості наявних у неї захворювань, однак в задоволенні такого клопотання було відмовлено. За таких обставин, обвинувачена вважає причини своєї неявки до суду поважними, будь-якого умислу щодо невиконання своїх процесуальних обов`язків вона не мала, завжди з`являється до суду, навіть не проходила завчасно лікування, що, за її твердженням, і потягло погіршення стану здоров`я, у зв`язку з чим просить скасувати накладене на неї грошове стягнення.
В судовому засіданні 26 травня 2025 року обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримали клопотання про скасування ухвали суду від 14 квітня 2025 року про накладення грошового стягнення. Обвинувачена додатково зазначила, що раніше вона вже перебувала на амбулаторному лікуванні (проходила фізичну реабілітацію) в тому ж самому медичному закладі, де відділення неврології даний час називається відділом фізичної реабілітації, про що надавала відповідні виписки із зазначенням того самого діагнозу, обставини чого вже визнавались судом поважними причинами її неявки.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 .
Прокурор залишив вирішення питання щодо скасування ухвали про накладення грошового стягнення на розсуд суду.
Оцінивши доводи сторін, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ухвали суду від 14 квітня 2025 року, підставою для накладення на обвинувачену ОСОБА_5  грошового стягнення стало те, що вона, будучи належним чином повідомленою про судові засідання 04 та 14 квітня 2025 року, сповістила суд про причини своєї неявки - проведення лікування. Втім, жодних документів на підтвердження наявності у  ОСОБА_5  захворювання, яке б перешкоджало явці до суду, а також наявності інших обставин, що, згідно з ч. 1 ст. 138 КПК України, є поважними причинами неявки, стороною захисту надано не було, а з наявних в розпорядженні суду матеріалів не вбачалось, що у дні проведення судових засідань 04 та 14 квітня 2025 року вона постійно перебувала у медичному закладі та не мала фізичної можливості за станом здоров`я залишити його. Так само в розпорядженні колегії суддів станом на день постановлення вказаної ухвали були відсутні будь-які об`єктивні дані, які б могли свідчити про тяжку хворобу ОСОБА_5 , а амбулаторне реабілітаційне лікування, на переконання колегії суддів, не виключало можливості з`явитися до суду. Отже, наявна в матеріалах кримінального провадження інформація не переконала колегію суддів у поважності причин неявки ОСОБА_5 в судові засідання 04 та 14 квітня 2025 року у зв`язку з тяжкою хворобою або перебуванням в закладі охорони здоров`я та неможливістю тимчасово залишити цей заклад, що і стало причиною для накладення на неї грошового стягнення.
Згідно з ч. 1 ст. 147 КПК України, особа, на яку було накладено грошове стягнення та яка не була присутня під час розгляду цього питання судом, має право подати клопотання про скасування ухвали про накладення на неї грошового стягнення.
Суд скасовує ухвалу про накладення на особу грошового стягнення якщо буде встановлено, що стягнення накладено безпідставно, а в іншому випадку - відмовляє у задоволенні клопотання (ч. 3 ст. 147 КПК України).
Обвинувачена ОСОБА_5 вважає безпідставним накладення на неї грошового стягнення, оскільки станом на день прийняття відповідної ухвали суду було відомо про її хвороби та відповідне періодичне лікування.
Слід зазначити, що колегія суддів дійшла висновку про неповажність причин неявки ОСОБА_5 в судові засідання 04 та 14 квітня 2025 року за результатами оцінки відповідної медичної документації. Так, в ухвалі від 14 квітня 2025 року відображено, що за даними отриманого на запит суду від 07 квітня 2025 року відповіді Генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» (КНП «КОЛ КОР»), ОСОБА_5 з 01 квітня 2025 року перебувала на амбулаторному реабілітаційному лікуванні в КНП «КОЛ КОР» у відділенні фізичної та реабілітаційної медицини з діагнозом: наслідки перенесеного гострого мозкового інсульту за ішемічним типом в басейні правої СМА від 28 лютого 2023 року з лівобічним атактичним геміпарезом, вестибулоатактичний синдром, тривожно-депресивний синдром. 
Звертаючись з клопотанням про скасування вказаної ухвали, ОСОБА_5 надала копію виписки із медичної карти амбулаторного хворого №69 від 16 квітня 2025 року, відповідно до якої вона з 01 по 16 квітня 2025 року проходила лікування у відділенні фізичної та реабілітаційної медицини КНП «КОЛ КОР», повний діагноз: наслідки перенесеного гострого мозкового інсульту (28 лютого 2023 року) за ішемічним типом в басейні правої СМА, з лівобічним атактичним геміпарезом, вестибулоатактичний синдром, тривожно-депресивний синдром, ІХС: дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІІ ст., стенозуючий атеросклероз МАГ (ПЗСА 60%, ЛЗСА 65%), СН І ст., бронхіальна астма, персистуючий перебіг, ЛН І ст., цукровий діабет, тип ІІ, середньої важкості; реабілітаційний діагноз: спастична геміплегія, наслідки інфаркту мозку, реабілітаційна процедура не уточнена, період видужування після іншого лікування. В цій виписці також зазначено, що у 2023 та 2024 році ОСОБА_5 неодноразово пройшла реабілітаційне лікування в умовах відділення ФРМ КНП «КОЛ КОР». Поступила для проведення курсу нестаціонарної медичної реабілітації у зв`язку з погіршенням стану.
Тобто, як вбачається з вказаної копії виписки із медичної карти амбулаторного хворого, зазначена у ній інформація фактично співпадає та відповідає тій, що зазначена у вказаному вище і дослідженому судом при накладенні на  ОСОБА_5 грошового стягнення листі Генерального директора КНП «КОЛ КОР» та свідчить про амбулаторне реабілітаційне лікування ОСОБА_5 , пов`язане з перенесеним у 2023 році інсультом, що не виключає можливість залишення медичного закладу та не свідчить про її важкий фізичний стан у період такого лікування. 
Жодних інших відомостей, що змінювали б вказані висновки суду, свідчили би про постійне перебування обвинуваченої ОСОБА_5 у медичному закладі, відсутність фізичної можливості за станом здоров`я залишити його та, як наслідок, могли би вплинути на переконання колегії суддів щодо неповажності причин її неявки в судові засідання 04 та 14 квітня 2025 року, надано не було.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для визнання безпідставним накладення на ОСОБА_5 грошового стягнення та скасування відповідної ухвали від 14 квітня 2025 року.
Керуючись ст. ст. 139, 144, 147, 372, 376 КПК України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про скасування ухвали Вищого антикорупційного суду від 14 квітня 2025 року в частині накладення на неї грошового стягнення - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий                                                                 ОСОБА_1 

Судді                                                                         ОСОБА_2 

ОСОБА_3