ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/10426/21  Номер провадження 22-ц/814/127/25	Головуючий у 1-й інстанції Материнко М.О.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді Бутенко С. Б.
Суддів Пилипчук Л. І., Чумак О. В.
за участю секретаря: Ракович Д. Г.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяни Юріївни
на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 04 березня 2024 року, постановлену в м. Полтаві під головуванням судді Материнко М. О., дата складення повного тексту ухвали - 05 березня 2025 року
у цивільній справі за скаргою  ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяни Юріївни,
в с т а н о в и в:
У липні 2024 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т. Ю., в якій просив суд визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т. Ю. щодо стягнення з ОСОБА_1 грошової суми в розмірі 1748,50 грн та зобов`язати приватного виконавця повернути йому вказані грошові кошти.
Скарга мотивована тим, що ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2022 року прийнято відмову позивача АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» від позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу та закрито провадження у справі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» судовий збір у сумі 1 135 грн.
28 квітня 2023 року ОСОБА_1 виконав дане судове рішення добровільно шляхом перерахунку грошових коштів у розмірі 1 135 грн на розрахунковий рахунок АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», що підтверджується відповідною платіжною квитанцією.
01 травня 2023 року засобами поштового зв`язку цінним листом з описом направлено на адресу приватного виконавця заяву про закінчення виконавчого провадження на підставі частини дев`ятої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» внаслідок фактичного виконання в повному обсязі судового рішення згідно з виконавчим документом.
Проте, всупереч вимогам закону приватний виконавець продовжила здійснення виконавчих дій у межах провадження, списавши з карткового рахунку ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1 748,50 грн.
Вважає вказані дії приватного виконавця незаконними, так як грошові кошти були списані з рахунку після добровільного виконання судового рішення.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 04 березня 2024 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т. Ю. щодо списання з карткового рахунку боржника ОСОБА_1 грошових коштів 03.05.2023 в сумі 1 748,50 грн.
Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т. Ю. повернути ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1 748, 50 грн.
Ухвала суду мотивована тим, що на момент списання грошових коштів боргові зобов`язання перед АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» боржник ОСОБА_1 повністю виконав, що вказує на протиправність дій щодо примусового їх стягнення.
Не погодившись з даною ухвалою, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т. Ю. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправомірність ухвали, неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом помилково зазначено про можливість добровільної сплати заборгованості та визначено строк до 04.05.2023, що не відповідає нормам та положенням Закону України «Про виконавче провадження». 
Вказує, що доказ скаржника - платіжна інструкція від 28.04.2023 із призначенням платежу «Плата за розподіл (доставку) газу по о/р НОМЕР_1 не знаходить підтвердження виконання рішення суду щодо стягнення судового збору.
Наголошує, що згідно листа АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» станом на 05.05.2023 грошові кошти в сумі 1 135 грн від ОСОБА_1 не надходили, а тому приватним виконавцем примусово стягнуто заборгованість у повному обсязі 09.05.2023 та закінчено виконавче провадження.
Представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» Горячун А. М. надала письмові пояснення на апеляційну скаргу, в яких просила при розгляді апеляційної скарги врахувати, що грошові кошти, які надійшли від ОСОБА_1 28.04.2023, зараховані у погашення поточної заборгованості за послуги з розподілу природного газу згідно вказаного платником призначення платежу.
Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
По справі встановлено, що ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2022 року прийнято відмову АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» від позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу та закрито провадження у справі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» судовий збір в сумі 1 135 грн.
На виконання вказаної ухвали 10.02.2023 Октябрським районим судом м. Полтави видано виконавчий лист № 554/10426/21, за яким приватним виконавцем Лукмасло Т. Ю. 24.03.2023 відкрито виконавче провадження № 71391075 та (а. с. 45, 69)
З метою виконання судового рішення 24.03.2023 приватним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 500 грн, про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця 113,50 грн, а постановою від 27.03.2023 оголошено про розшук майна боржника (а. с. 46, 47, 48). 
01.05.2023 ОСОБА_1 направив на адресу приватного виконавця Лукмасло Т. Ю. заяву про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із добровільною сплатою коштів за судовим рішенням, надавши платіжну квитанцію № 0.0.2972108849.1 від 28.04.2023 про сплату на розрахунковий рахунок стягувача - АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» 1 135 грн (а. с. 4, 5).
03.05.2023 приватним виконавцем Лукмасло Т. Ю. було списано з рахунку боржника ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1 748,50 грн. 
05.05.2023 приватним виконавцем направлено на адресу АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» запит щодо повідомлення про сплату заборгованості боржником (а. с. 57).
Листом за вих. № 06.1/003574 від 05.05.2023 АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» повідомлено приватного виконавця про те, що станом на 05.05.2023 кошти у сплату судового збору в сумі 1 135 грн від боржника ОСОБА_1 не надходили (а. с. 58).
Вказану суму коштів було стягнуто в повному обсязі та перераховано на рахунок стягувача згідно платіжної інструкції № 9363 від 09.05.2023, після чого постановами приватного виконавця Лукмасло Т. Ю. від 09.05.2023 припинено розшук майна боржника та виконавче провадження було закрито на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням, про що листом від 10.05.2023 повідомлено боржника ОСОБА_1 (а. с. 8, 65, 66, 67, 68).
Постановляючи ухвалу про задоволення скарги, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця щодо списання з карткового рахунку боржника ОСОБА_1 грошових коштів 03.05.2023 в сумі 1 748,50 грн є неправомірним, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена 24.03.2023, протягом десяти днів, тобто, щонайменше до 04.05.2023, боржник мав можливість добровільно виконати судове рішення, що ним було зроблено, а приватний виконавець у свою чергу не перевірив та допустив протиправне списання коштів, а тому для поновлення прав ОСОБА_1 необхідно зобов`язати приватного виконавця повернути вказані кошти. 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України). 
За правилами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Тлумачення зазначених норм дозволяє зробити висновок, що в порядку судового контролю за виконанням судових рішень судовий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту та поновлення порушених прав.
Згідно зі статтею 129-1 Конституції України, статтею 18 ЦПК України судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Виконавець має діяти винятково в межах повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження», в тому числі дотримуватися імперативних норм про компетенцію (права та обов`язки).
За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина перша статті 13 Закону України «Про виконавче провадження»).
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
Заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами (пункт 1 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження»). Виконуючи рішення суду, виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом. За ухилення від виконання розпоряджень виконавця особа, в якої перебуває майно боржника, несе відповідальність відповідно до закону (частини перша, четверта та п`ята статті 53 зазначеного Закону)
Крім того, серед обов`язків виконавця також закріплено здійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої статті 26 Закону).
Порядок виплати стягнутих грошових сум визначено статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до вимог якої грошові кошти, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. 
За змістом пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (частина друга статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).
За загальними правилами зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України).
Усталеним як в цивілістичній доктрині, так і судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади згідно яких здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість, добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК України).
Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.
Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18).
Поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні визначає Закон України «Про платіжні послуги» від 30 червня 2021 року № 1591-IX.
Відповідно до статті 1, 40 вказаного Закону платіжна інструкція - це розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операції; платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції. Зазначена ініціатором у платіжній інструкції інформація має передаватися без змін незалежно від залучення до виконання платіжної операції надавачів платіжних послуг, задіяних як посередники, комерційні агенти, чи використання платіжних систем.
Платіжна інструкція може бути відкликана: 1) платником - під час дебетового або кредитового переказу до моменту списання коштів з рахунку платника, за умови погодження з надавачем платіжних послуг платника, а в разі ініціювання дебетового переказу - додатково, за умови погодження з отримувачем; 2) отримувачем - під час дебетового переказу до моменту списання коштів з рахунку платника, за умови погодження з надавачем платіжних послуг платника; 3) стягувачем або обтяжувачем - до моменту списання коштів з рахунку платника; 4) платником - до настання дати валютування, за умови надання розпорядження про відкликання платіжної інструкції до кінця операційного часу, що передує даті валютування. Після списання коштів з рахунку платника або настання дати валютування платіжної інструкції для ініціатора настає момент безвідкличності платіжної інструкції (стаття 45 Закону № 1591-IX)        Згідно Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 163 (далі - Інструкція), обов`язковим реквізитом платіжної інструкції, оформленої платником в електронній або паперовій формі, є призначення платежу (пункт 37 розділу II).
Платник заповнює реквізит «Призначення платежу» платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник має право відкликати платіжну інструкцію до моменту списання коштів з рахунку платника за умови погодження з надавачем платіжних послуг платника (пункти 41, 42 Інструкції).
Ініціатором платіжної операції під час дебетового переказу коштів із рахунку платника без його згоди є орган державної виконавчої служби (державні виконавці)/приватні виконавці та контролюючий орган (далі - стягувач).Стягувач ініціює примусове списання (стягнення) коштів, зокрема, із рахунків платників - на підставі виконавчих документів, установлених законодавством України. Стягувач має право відкликати платіжну інструкцію до моменту списання коштів з рахунку платника (пункти 60, 62, 72 Інструкції). 
Таким чином, заповнення реквізиту «призначення платежу» платіжної інструкції належить виключно платнику, який відповідає за повноту зазначеної інформації. Платіжну інструкцію, як у випадку ініціювання платежу платником, так і у випадку примусового списання (стягнення) коштів, може бути відкликано лише до моменту списання коштів з рахунку платника. 
У платіжній інструкції № 0.0.2972108849.1 від 28.04.2023, наданої приватному виконавцю боржником, платником зазначено призначення платежу - плата за розподіл (доставку) газу о/р НОМЕР_1 ОСОБА_1 , далі - справа № 554/10426/21, поверн. суд. збір., АДРЕСА_1 .
З метою з`ясування всіх обставин виконання рішення суду, приватним виконавцем Лукмасло Т. Ю. було вчинено дії, направлені на недопущення безпідставного стягнення коштів, а саме: зроблено запит щодо зарахування вказаних коштів АТ «ОГС «Полтавагаз» та з пояснення стягувача вбачається, що 28.04.2023 на розрахунковий рахунок АТ «Полтавагаз» надійшов платіж загальною сумою 1 787 грн (два платежі на 652 грн та 1 135 грн) з призначенням платежу - плата за розподіл (доставку) газу о/р НОМЕР_2 ОСОБА_1 , які зараховані як погашення поточної заборгованості за послуги з розподілу природного газу по об`єкту побутового споживача, що з урахуванням наявної заборгованості станом на квітень 2023 року за надані послуги за адресою: АДРЕСА_1 у сумі 2 256,92 грн не суперечило такому призначенню платежів.
Оскільки інформація про можливе погашення боржником відповідної заборгованості не підтвердилася, приватний виконавець Лукмасло Т. Ю. мала виконати судове рішення у відповідності до вимог Закону, тому списання зазначених у виконавчому документі грошових коштів з рахунку боржника та їх перерахування стягувачу було проведено відповідно до Закону, в межах повноважень виконавця та права боржника при цьому порушено не було. 
Задовольняючи повністю скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції не врахував, що грошові кошти, сплачені заявником на розрахунковий рахунок АТ «ОГС «Полтавагаз» згідно платіжної інструкції № 0.0.2972108849.1 від 28.04.2023, призначались перш за все, як плата за розподіл (доставку) природного газу по о/р НОМЕР_1 ОСОБА_1 , та зараховані за цим призначенням надавачем послуг, що ОСОБА_1 не заперечував та такі дії АТ «ОГС «Полтавагаз» не оспорював. Самостійно зазначивши у платіжній інструкції таке призначення платежу, він платіжну інструкцію не відкликав, а наявність поточної заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу давали одержувачу платежу АТ «ОГС «Полтавагаз» підстави зарахувати вказані кошти за таким призначенням. 
Відповідно до статей 42, 45 Закону України «Про виконавче провадження» витрати виконавчого провадження та основна винагорода приватного виконавця стягуються на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум. 
Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. 
За правилами статті 27 Закону постанова про стягнення основної винагороди приватного виконавця виноситься одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження та така не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. 
Види та розміри витрат виконавчого провадження, затверджено наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 р. за № 1300/29430. Приватний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження на підставі документів про закупівлю (придбання) відповідних товарів і послуг.
Оскільки до винесення 24.03.2023 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 71391074 на підставі виконавчого листа № 554/10426/21, виданого Октябрським районним судом м. Полтави 10.02.2023, судове рішення боржником ОСОБА_1 виконане не було, стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження за результатами примусового виконання не суперечить вимогам Закону.
Питання щодо накладення штрафу на боржника приватним виконавцем не вирішувалось, тому посилання суду на відповідні норми Закону та вказівка про наявність у боржника 10-денного строку на виконання судового рішення є помилковими. 
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та ухвалення по справі нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця.
Згідно вимог частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України, скасовуючи судове рішення, апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат, які покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. 
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяни Юріївни задовольнити.
Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 04 березня 2024 року скасувати та постановити по справі нове судове рішення.
У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяни Юріївни відмовити.
Змінити розподіл судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяни Юріївни 3 028 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                С. Б. Бутенко

Судді                                                                                Л. І. Пилипчук

                                                                               О. В. Чумак