ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" березня 2025 р.                                                              Справа №914/2049/24
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді                                                                                О.С. Скрипчук 
суддів                                                                                                    О.І. Матущака
                                                                                                    І.Ю. Панової,
розглянувши у письмовому провадженні  матеріали апеляційної скарги  Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарнобуд» б/н від 22.11.2024 (вх. № 01-05/3384/24 від 22.112024)
на рішення Господарського суду Львівської області від 12.11.2024 (м. Львів, суддя О.З. Никон) в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу
у справі № 914/2049/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленз Карз», м. Харків
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарнобуд», м. Львів
про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
  Товариство з обмеженою відповідальністю «Ленз Карз» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарнобуд» про стягнення 59 812, 40 грн за неналежне виконання договору оренди транспортного засобу № 10/04/24 від 10.04.2024.
Разом з тим, позивач у позовній заяві визначив розрахунок судових витрат на суму 10 000, 00 грн, та долучив докази на підтвердження понесення зазначених витрат.
Рішенням Господарський суд Львівської області від 12.11.2024 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарнобуд» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленз Карз» 59 765, 58 грн, з яких: 54 632, 00 грн основного боргу, 4   521, 32 грн пені, 503, 00 грн 3% річних та 109, 26 грн інфляційних втрат, а також 6 994, 52 грн витрат на професійну правничу допомогу та 1 512, 81 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення місцевого господарського суду в частині стягнення 6 994, 52 грн витрат на професійну правничу допомогу мотивоване тим, що керуючись принципами співмірності, розумності та необхідності витрат, враховуючи клопотання відповідача про зменшення їх розміру, беручи до уваги, що вартість заявлених витрат на професійну правничу допомогу становить майже 17% від ціни позову, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Місцевий суд зазначив, що вважає справедливим та співмірним покладення на відповідача 7  000, 00 грн для відшкодування витрат позивача на надання правничої допомоги.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, фактичному відшкодуванню підлягають витрати на професійну правову допомогу на суму 6     994, 52 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог). Решта витрат покладається на позивача.
Не погодившись з рішенням Господарського суду Львівської області від 12.11.2024 в частині витрат на професійну правничу допомогу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарнобуд» звернулась до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 22.11.2024 (вх. № 01-05/3384/24 від 22.112024) у якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 12 листопада 2024 року у справі №914/2049/24 – скасувати частково, та ухвалити у даній справі нове рішення в наступній частині: Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарнобуд» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленз Карз» 2 000 (дві тисячі) гривень 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. В решті рішення Господарського суду Львівської області від 12 листопада 2024 року у справі №914/2049/24 залишити без змін.
На переконання апелянта, розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 994,52 грн. грн, зважаючи на положення статті 74 Господарського процесуального кодексу України, а також на те, що позовна заява розглядалась в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, позивачем подано позовну заяву, заяву про усунення недоліків та додаткові пояснення, аргументи позивача, викладені у додаткових поясненнях тотожні аргументам, викладених у позовній заяві, не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.
Також скаржник зазначає, що варто враховувати позицію Верховного Суду викладену у постанові по справі №905/1795/18 від 07.11.2019 р, згідно якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Ленз Карз» подало до суду відзив на апеляційну скаргу б/н від 17.01.2025 (вих. №01-04/508/25 від 20.01.2025), в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.
Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновків місцевого господарського суду не спростовує.
За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п.10 ч.3 ст.2 ГПК України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте, розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, №4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №№32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07 від 15.03.2012).
Відповідно до п. 4  ст. 269 ГПК України  суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає за доцільне зазначити наступне.
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно із частинами 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частинами 3, 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)   складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В силу частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4)   дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
На підтвердження понесення відповідачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено: договір про надання правничої допомоги № 1806/24ГПК від 18.06.2024; акт надання послуг № 15 від 09.08.2024 на суму 10     000, 00 грн та платіжну інструкцію № 1038 від 09.08.2024 на суму 10     000, 00 грн.
На підтвердження повноважень долучив свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4864/10 від 19.04.2012, посвідчення адвоката та ордер на надання правничої допомоги № 1671159 від 02.08.2024.
У договорі про надання правничої допомоги зазначено, що гонорар Бюро за виконання доручення Клієнта та фактичні витрати Бюро, понесені ним у зв`язку з виконанням Договору, визначаються за домовленістю Сторін і при необхідності зазначаються у додатковій угоді до Договору (пункт 4.1 договору).
З матеріалів справи встановлено, що представник позивача Байдик О.А. підписав позовну заяву, заяву про усунення недоліків    та додаткові пояснення.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.
Аналіз наведених норм частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, а також статті 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес до справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на не співмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
Колегія суддів зауважує, що виходячи із конкретних обставин справи, адвокат вправі самостійно визначатися зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту. Водночас, вважається неприпустимим штучне збільшення обсягу наданих адвокатом послуг, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не тільки того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою і необхідною.
Колегія суддів також враховує, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір таких витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, або є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Місцевий господарський суд, керуючись принципами співмірності, розумності та необхідності витрат, враховуючи клопотання відповідача про зменшення їх розміру, беручи до уваги, що вартість заявлених витрат на професійну правничу допомогу становить майже 17% від ціни позову, справа по суті є незначної складності, її розгляд здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань, предмет спору стосуються лише стягнення основного боргу по 1 акту та нарахованих санкцій, вказав, що вбачає необхідність у зменшенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Суд першої інстанції зазначив, що вважає справедливим та співмірним покладення на відповідача 7     000, 00 грн для відшкодування витрат позивача на надання правничої допомоги.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, фактичному відшкодуванню підлягають витрати на професійну правову допомогу на суму 6     994, 52 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог).
Колегія суддів вказує, що застосування судом першої інстанції норм права в оскаржуваному рішенні не суперечить жодному із наведених скаржником висновків Верховного Суду. Застосування судами норм права у вказаних апелянтом справах залежало від доведеності надання адвокатами послуг з правничої допомоги, наданих до суду доказів на підтвердження здійснення відповідних витрат та від обставин обґрунтованості і співмірності відповідних витрат.
За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Рішення Господарського суду Львівської області від 12.11.2024 у справі №914/2049/24  в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу прийняте у відповідності до норм процесуального права, яке необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.
Керуючись, ст. ст. 86, 126, 129, 244, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд – 
УХВАЛИВ   :
1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарнобуд» б/н від 22.11.2024 (вх. № 01-05/3384/24 від 22.112024) залишити без задоволення.
2.Рішення Господарського суду Львівської області від 12.11.2024 у справі №914/2049/24 залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави   2   Розділу   IV ГПК України.

Головуючий суддя                                                                      О.С. Скрипчук

Суддя                                                                                          О.І. Матущак

Суддя                                                                                          І.Ю. Панова