П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/2954/25	

Перша інстанція: суддя Потоцька Н.В.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г., 

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 у справі № 420/2954/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії,– 

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив: 
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 різниці між сумою грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення) за період з 01.01.2020 р. по 04.01.2020 р. включно, одноразових додаткових видів грошового забезпечення та грошової компенсації за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічної основної відпустки і додаткової відпустки як учаснику бойових дій, які були виплачені у вказаному періоді, обчислених на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 р. по справі №420/7135/24, та раніше нарахованими і виплаченими сумами грошового забезпечення в загальному розмірі 808,91 грн;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 різницю між сумою грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення) за період з 01.01.2020 р. по 04.01.2020 р. включно, одноразових додаткових видів грошового забезпечення та грошової компенсації за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічної основної відпустки і додаткової відпустки. як учаснику бойових дій, які були виплачені у вказаному періоді, обчислених на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 р. по справі №420/7135/24, та раніше нарахованими і виплаченими сумами грошового забезпечення в загальному розмірі 106745,00 грн, у тому числі:
грошове забезпечення (основні та додаткові видів грошового забезпечення) за період з 01.01.2020 до 04.01.2020 обчислене з урахуванням: посадового окладу в розмірі 10 760,00 грн, окладу за військове звання в розмірі 1770,00 грн, надбавки за вислугу років в розмірі 50% перерахованих посадового окладу та окладу за військовим званням, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 80% перерахованих посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% перерахованого посадового окладу, премії в розмірі 75% перерахованого посадового окладу;
грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій, обчислена з урахуванням посадового окладу в розмірі 10 760,00 грн, окладу за військове звання в розмірі 1 770,00 грн, надбавки за вислугу років в розмірі 50% перерахованого посадового окладу, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% перерахованого посадового окладу, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 50% перерахованих посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, премії в розмірі 45% перерахованого посадового окладу;
одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби, обчислена з урахуванням посадового окладу в розмірі 10 760,00 грн, окладу за військове звання в розмірі 1 770,00 грн, надбавки за вислугу років в розмірі 50% перерахованих посадового окладу та окладу за військовим званням, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 80% перерахованих посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% перерахованого посадового окладу, премії в розмірі 75% перерахованого посадового окладу.
Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 03.02.2025 у справі № 420/2954/25 відмовив у відкритті провадження у справі.
Постановляючи вищевказану ухвалу від 03.02.2025 суд першої інстанції виходив з того, що вимоги, які заявлені позивачем у цій справі, стосуються питання алгоритму дій Військової частини НОМЕР_2 виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 по справі № 420/7135/24, що набрало законної сили.
Як зазначив суд, заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судових рішень, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
За наведеного суд виснував, що в даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. У такому разі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.
Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі вказує, що ухвала судом першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить її скасувати, та відкрити провадження у справі.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- судом першої інстанції помилково встановлено наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
За приписами ч. ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ.
Відповідно до частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Приписами пункту 5 частини четвертої статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.
Отже, умовами застосування такої підстави для повернення позовної заяви є: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають) в іншій справі; та в такій справі на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Така підстава для відмови у відкритті провадження у справі як існування рішення суду, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.
Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суддя не вправі відмовити у відкритті провадження у справі (закрити провадження, якщо воно вже відкрито).
Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.
Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Такого висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 09.12.2024 у справі № 440/16338/23, від 07.12.2023 у справі №160/19012/21.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, в рамках даної справи, позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 різниці між сумою грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення) за період з 01.01.2020 р. по 04.01.2020 р. включно, одноразових додаткових видів грошового забезпечення та грошової компенсації за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічної основної відпустки і додаткової відпустки як учаснику бойових дій, які були виплачені у вказаному періоді, обчислених на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 р. по справі №420/7135/24, та раніше нарахованими і виплаченими сумами грошового забезпечення в загальному розмірі 808,91 грн;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 різницю між сумою грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення) за період з 01.01.2020 р. по 04.01.2020 р. включно, одноразових додаткових видів грошового забезпечення та грошової компенсації за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічної основної відпустки і додаткової відпустки. як учаснику бойових дій, які були виплачені у вказаному періоді, обчислених на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 р. по справі №420/7135/24, та раніше нарахованими і виплаченими сумами грошового забезпечення в загальному розмірі 106745,00 грн, у тому числі:
грошове забезпечення (основні та додаткові видів грошового забезпечення) за період з 01.01.2020 до 04.01.2020 обчислене з урахуванням: посадового окладу в розмірі 10 760,00 грн, окладу за військове звання в розмірі 1770,00 грн, надбавки за вислугу років в розмірі 50% перерахованих посадового окладу та окладу за військовим званням, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 80% перерахованих посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% перерахованого посадового окладу, премії в розмірі 75% перерахованого посадового окладу;,
грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій, обчислена з урахуванням посадового окладу в розмірі 10 760,00 грн, окладу за віїіськове звання в розмірі 1 770,00 грн, надбавки за вислугу років в розмірі 50% перерахованого посадового окладу, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% перерахованого посадового окладу, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 50% перерахованих посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, премії в розмірі 45% перерахованого посадового окладу;
одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби, обчислена з урахуванням посадового окладу в розмірі 10 760,00 грн, окладу за військове звання в розмірі 1 770,00 грн, надбавки за вислугу років в розмірі 50% перерахованих посадового окладу та окладу за військовим званням, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 80% перерахованих посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% перерахованого посадового окладу, премії в розмірі 75% перерахованого посадового окладу.
Водночас, в рамках справи № 420/7135/24 позивач звернувся до відповідача з позовними вимогами, в яких просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та не виплати позивачу грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по 04.01.2020 включно, одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, грошової компенсації за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом станом на 01.01.2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату йому грошового забезпечення з 01.01.2020 по 04.01.2020, одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, грошової компенсації за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатками 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 з урахуванням раніше виплачених сум.
Колегією суддів встановлено, що предмет і підстави позову в рамках даної справи, є відмінним від справи № 420/7135/24 та стосуються правильності обчислення суми грошового забезпечення, а саме правильності застосування відсоткового значення складових грошового забезпечення позивача.
Так, Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 24.06.2024 у справі № 420/7135/24, яке залишено без зміною постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2024, позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 задовольнив.
Визнав протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 року по 04.01.2020 року грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, грошової компенсації за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом станом на 01.01.2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704.
Зобов`язав військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.2020 року по 04.01.2020 року, одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, грошової компенсації за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 01.01.2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатками 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 з урахуванням раніше виплачених сум.
У вказаному рішенні суд зазначив, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню п.4 Постанови № 704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону № 294-IX, із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
За наведеного суд виснував, що застосування відповідачем для визначення грошового забезпечення розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, у 2020 році є протиправним.
Апеляційний суд зауважує, що у вказаному вище рішенні від 24.06.2024 у справі № 420/7135/24 Одеський окружний адміністративний суд встановив право позивача на визначення грошового забезпечення із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
Водночас, питання протиправності дій відповідача щодо виплати відповідачем грошового забезпечення за неправильного застосування відсоткового значення складових грошового забезпечення позивача не були предметом розгляду у справі № 420/7135/24 та суди не надавали, а відтак, підстави звернення до суду не є тотожніми
Таким чином, з огляду на заявлені позивачем вимоги, спір у даній справі має самостійний характер і стосується питань, які не були предметом розгляду у справі 420/7135/24. 
За наведеного, на думку колегії суддів, є помилковими висновки суду першої інстанції про те, що предмет позову у даній справі пов`язаний з діями відповідача, вчиненими на виконання рішення суду в справі у справі № 420/7135/24. 
Застосування статті 383 КАС України у спосіб, зазначений судом першої інстанції, у цій справі є недоречним, оскільки спірні питання виходять за межі виконання рішення у справі № 420/7135/24 і потребують вирішення в рамках самостійного провадження.
Відтак, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі. 
Відповідно до статті 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при постановленні ухвали від 03.02.2025 у справі № 420/2954/25, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до її неправильного вирішення.
З огляду на викладене, правовідносини в рамках даної справи мають бути досліджені судом першої інстанції з наданням оцінки в судовому рішенні.
Відтак, відповідно до ч. 3 ст. 312, ст. 320 КАС України, - оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до ст. 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 у справі № 420/2954/25 – скасувати.
Направити справу № 420/2954/25 до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	Г.В. Семенюк    А.Г. Федусик