ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" квітня 2025 р.           Справа№ 910/13848/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Суліма  В.В.
суддів:            Майданевича А.Г. 
          Гаврилюка  О.М. 
 
без виклику представників сторін
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ай.Ді Транс»
на рішення     Господарського суду міста Києва від 27.01.2025 
у справі     №910/13848/24 (суддя Морозов С.М.)
за позовом     Акціонерного товариства «Подільський Цемент»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ай.Ді Транс»
про     стягнення 235 512, 34 84 грн.,-                                               
                       
                                                         ВСТАНОВИВ: 

Акціонерне товариство «Подільський цемент» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ай.Ді Транс»      про стягнення заборгованості у розмірі 204   506, 88 грн, інфляційних втрат у розмірі 20   883, 42 грн та 3% річних у розмірі 10   122, 54 грн у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору транспортного експедирування №CW2323177 від 24.10.2022 року в частині оплати наданих позивачем послуг.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.01.2025 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ай.Ді Транс» на користь Акціонерного товариства «Подільський цемент» суму боргу у розмірі 204      506,88 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 20   883, 42 грн, суму 3% річних у розмірі 10   122, 54 грн та суму судового збору у розмірі 3   532,69 грн.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ай.Ді Транс» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2025 у справі №910/13848/24 та ухвалити нове рішення суду про часткове задоволення позовних вимог, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 170   422,40 грн,      суму інфляційних втрат у розмірі 17   402,77 грн, суму 3% річних у розмірі 8      435,39 грн та суму судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог      у розмірі 2   943,79 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції надана невірна юридична оцінка обставинам, що мають значення для справи.
Апелянт зазначає, що в договорі передбачено, що у випадку порушення клієнтом свого обов`язку, щодо прийняття від експедитора рахунків і проведення розрахунків з експедитором відповідно до вимог цього договору, вартість здійснення ТЕО та плата послуг експедитора збільшується на коефіцієнт 1,2.
Тобто, збільшується саме вартість ТЕО та плата послуг експедитора, що стосуються майбутніх періодів, але це не стосується  вже наявної заборгованості.  
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Сулім В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Майданевич А.Г.,      Гаврилюк О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ай.Ді Транс». Розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).
10.03.2025 до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.
Позивач вказує, що у п. 4.6 договору сторони встановили такий наслідок порушення зобов`язання як зміна умов зобов`язання, а саме збільшення ціни послуг на відповідний коефіцієнт 1,2. 
Перевіривши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
24.10.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ай.Ді Транс» (експедитор) та Акціонерним товариством «Подільський цемент» (клієнт) був укладений договір транспортного експедирування №CW2323177 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого експедитор здійснює транспортно-експедиторське обслуговування клієнта (далі по тексту ТЕО), в рамках якого експедитор надає клієнту за плату транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів клієнта в залізничному рухомому складі (далі - послуги експедитора).
Загальна сума цього договору визначається на підставі всіх актів наданих послуг, оформлених сторонами порядком, передбаченим цим договором (п. 3.2. договору).
Клієнт здійснює оплату вартості здійснення ТЕО та плати послуг експедитора шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок експедитора в розмірі 100% від розрахункової вартості здійснення ТЕО та плати послуг експедитора, на підставі рахунку експедитора в строк на протязі 3-х банківських днів, але не раніше дати надходження вагонів на навантаження та підтвердження придатності вагонів (п. 3.3. договору).
На підставі підписаних актів наданих послуг клієнт здійснює остаточні розрахунки з експедитором шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок експедитора протягом 3-х банківських днів з моменту оформлення акта наданих послуг (п. 3.7. договору).
Договір набирає чинності з дати підписання та діє до 28.02.2023 року, а в частині проведення розрахунків за надані послуги, пов`язані з перевезенням вантажів - до повного здійснення розрахунків. Якщо сторони не висловлюють заперечення письмово, договір автоматично продовжується на наступний календарний рік на тих самих умовах без обмежень кількості пролонгацій (п. 12.1. договору).
Додатковими угодами №№ 1-3 до договору сторони вносили зміни в частині маршрутів для організації ТЕО.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем надано відповідачу послуги на загальну суму в розмірі 3      699      374,40 грн згідно наступних актів надання послуг:
- №01 від 31.10.2022 року на суму 119      952,00 грн (рахунок на оплату №01 від 31.10.2022 року);
- №02 від 30.11.2022 року на суму 1      260      360,00 грн (рахунок на оплату №02 від 04.11.2022 року);
- №03 від 31.12.2022 року на суму 1      302      372,00 грн (рахунок на оплату №03 від 06.12.2022 року);
- №04 від 16.02.2023 року на суму 1      016      690,40 грн (рахунок на оплату №04 від 04.01.2023 року).
В подальшому, відповідачем здійснено частковий розрахунок з позивачем на суму у розмірі 3   528   952,00 грн (банківські виписки по рахунку позивача містяться в матеріалах справи).
У зв`язку з непроведенням повної оплати вартості послуг позивачем направлено на адресу відповідача претензію №16-1 від 08.01.2024 року про сплату заборгованості, яку останнім залишено без відповіді.
Звертаючись до суду позивачем зазначено, що суму основного боргу в розмірі 170      422,40 грн відповідачем не оплачено, у зв`язку з чим, позивач просить її стягнути в судовому порядку збільшуючи її розмір на 1,2% відповідно до норми п. 4.6. договору, а також нараховує до стягнення з відповідача суму інфляційних втрат в розмірі 20   883,42 грн та суму 3% річних в розмірі 10   122,54 грн.
Згідно з пунктом 1 частини 2   статті 11 Цивільного кодексу України   підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1   статті 509 Цивільного кодексу України   зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.   Зобов`язання виникають з підстав, встановлених   статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього   Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. (ст. 526 Цивільного кодексу України).
Згідно зі   ст. 628 ЦК України   зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.   Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Укладений між сторонами договір є договором транспортного експедирування, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання   глави 65 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частини 1   статті 929 ЦК України, яка узгоджується із положеннями   статті 316 ГК України   за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.
Статтею 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність»   встановлено, що транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.
Відповідно до   статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність»   за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.
Замовлення на перевезення вантажів - документ, який подає вантажовідправник перевізникові на доставляння обумовленої партії вантажів в узгоджені терміни (ст. 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених   Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363) (надалі - Правила).
Приймання вантажу - подання вантажовідправником підготовленого для відправлення вантажу та товарно-транспортних документів перевізнику з наступним навантаженням на транспортний засіб та оформлення документів про прийняття вантажу перевізником для відправлення (ст. 1. Правил).
Здавання вантажу - подання вантажоодержувачу перевізником вантажу, згідно з товарно-транспортним документом, з наступним розвантаженням і оформленням документів про його передачу вантажоодержувачу (ст. 1. Правил).
Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами (ст. 1. Правил).
Як встановлено вище, на підставі договору відповідачу було надано послуги на загальну суму у розмірі 3   699   374,40 грн, що підтверджується зазначеними вище первинними доказами.
Відповідачем, в свою чергу, оплату вказаних послуг здійснено на суму у розмірі 3   528   952,00 грн.
Як передбачено   ст. 530 ЦК України   якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Так, пунктом 3.7 договору сторонами встановлено, що на підставі підписаних актів наданих послуг клієнт здійснює остаточні розрахунки з експедитором шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок експедитора протягом 3-х банківських днів з моменту оформлення акта наданих послуг.
Враховуючи наявність в матеріалах справи підписаних сторонами актів надання послуг, строк оплати настав.
Окрім того, відповідно до п. 4.6. оговору при порушенні клієнтом умов п. 2.1.16. цього договору вартість здійснення ТЕО та плата послуг експедитора збільшується на коефіцієнт 1,2.
Враховуючи відсутність доказів повної оплати вартості перевезення, згідно встановлених строків, відповідач є таким, що прострочив виконання свого грошового зобов`язання з оплати вартості наданих позивачем послуг за договором на загальну суму в розмірі 204      506,88 грн (170      422,40 грн х 1,2).
Заперечуючи проти застосування коефіцієнту 1,2   апелянт зазначає, що на вказаний коефіцієнт збільшується вартість ТЕО та плата послуг експедитора, що стосується майбутніх періодів, але це не стосується вже наявної заборгованості.
Однак, колегія суддів не погоджується із вказаними доводами скаржника, оскільки пункт 4.6 договору міститься в розділі «Відповідальність сторін». Отже, коефіцієнт, який збільшує вартість послуг є мірою відповідальності за допущене порушення. Саме тому коефіцієнт застосовується до суми заборгованості, а не до майбутніх платежів.   
За приписами ст. ст.   73,   74 ГПК України   доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. (ч. 1   ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша   статті 77 ГПК України).
Беручи до уваги викладе, колегія суддів приходиться до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги в чатині стягнення основного боргу у сумі 204   506, 88 грн. 
Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 10   122, 54 грн суми 3% річних та 20 883,42 грн інфляційних втрат.
Відповідно до   статті 625 Цивільного кодексу України   боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок сум 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів зазначає, що він є арифметично вірним, а тому суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача 3% річних у сумі 10   122, 54 грн та збитки від інфляції у розмірі 20   883, 42 грн.
Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.   
Судовий збір, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

                                                     УХВАЛИВ:

          1. Апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю «Ай.Ді Транс» на рішення    Господарського суду міста Києва від 27.01.2025 року у справі №910/13848/24 залишити без задоволення.
           2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2025 у справі № 910/13848/24 залишити без змін.
           3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.
           4.   Матеріали справи № 910/13848/24 повернути до Господарського суду міста Києва.   

          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            В.В. Сулім 

Судді                                                                                А.Г. Майданевич

                                                                                О.М. Гаврилюк