ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 р. 	Справа № 520/3671/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Пасечнік О.В.) від 18.03.2025 року по справі № 520/3671/25
за позовом                  ОСОБА_1  
до                 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ,                 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                         
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07.02.2025 № 204850020110 про відмову у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 17.01.2025;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 здійснені нею документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 здійснені нею документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп;
- встановити судовий контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області протягом 10 днів з дня набрання законної сили рішенням суду подати до Харківського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07.02.2025 № 204850020110 про відмову у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 17 січня 2025 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 17 січня 2025 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не погодившись з рішенням суду першої інстанції подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що за результатами розгляду доданих до заяви документів не враховано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 04-48/33 від 21.01.2025, адже вона не віповідає Додатку № 2 до Порядку подання документів (в підставі видачі не вказано рік та місяць особового рахунку згідно якого проведено нарахування, відсутня назва управління посади начальника, який завіряє підписом, кутовий штамп нечитабельний).  В звязку з чим вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  е погодившись з рішенням суду першої інстанції подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
На обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що розглянувши заяву та надані документи, відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 07.02.2025 складено рішення № 204850020110 про відмову у призначені пенсії, оскільки у Заявниці на дату звернення відсутній необхідний стаж роботи, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання та у зв`язку із неповним пакетом документів. Заявницею до заяви про отримання щомісячного довічного грошового утримання долучено документи, які не можливо прийняти до уваги та вони не відповідають вимогам чинного законодавства. Надана довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 04-48/33 від 21.01.2025, не відповідає Додатку № 2 до Порядку подання документів (в підставі видачі не вказано рік та місяць особового рахунку згідно якого проведено нарахування, відсутня назва управління посади начальника, який завіряє підписом, кутовий штамп нечитабельний). Отже, правові підстави враховувати вказану вище довідку про суддівську винагороду відсутні, оскільки вона складена на дату коли заявниця ще працювала, що підтверджується долученим до заяви наказом за № 02-03-03 від 20.01.2025 про відрахування зі штату Зміївського районного суду Харківської області з посади судді, виданого на підставі заяви про звільнення за власним бажанням ОСОБА_1 від 20.01.2025. Крім того відповідач вказує про дискреційні повноваження при призначенні пенсії.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Указом Президента України від 20.02.2010 № 200/2010 «Про призначення суддів» ОСОБА_1 , було призначено на посаду судді Зміївського районного суду Харківської області строком на п`ять років, а указом Президента України від 03.04.2017 № 94/2017 «Про призначення суддів»    ОСОБА_1 , була призначена на посаду судді Зміївського районного суду Харківської області безстроково.
09 березня 2010 року наказом голови Зміївського районного суду Харківської області № 02-10/09 ОСОБА_1 , було зараховано до штату суду та встановлена надбавка за вислугу років, як такій що має стаж, що дає право на одержання надбавки за вислугу років до посадового окладу 07 років 05 місяців 27 днів.
Позивач звернулась до Вищої ради правосуддя із заявою про звільнення з посади судді Зміївського районного суду Харківської області у відставку.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 16.01.2025 № 76/0/15-25 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Зміївського районного суду Харківської області, у зв`язку з поданням заяви про відставку. У рішенні, зокрема, вказано, що за результатом вивчення доданих до заяви документів щодо визначення наявності у судді ОСОБА_1 відповідного стажу для звільнення у відставку, встановлено, що до стажу роботи на посаді судді – 14 років 10 місяців 26 днів, додається стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), наявність якого відповідно до вимог закону надавала право для призначення на посаду судді - 3 роки та половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах – 2 роки 4 місяці 29 днів. Також зазначено, що станом на дату ухвалення рішення загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає їй право на відставку, становить 20 років 03 місяці 25 днів.
Наказом голови Зміївського районного суду Харківської області від 20.01.2025 № 02-03/03 ОСОБА_1 , було відраховано зі штату Зміївського районного суду Харківської області 16.01.2025, у зв`язку зі звільненням у відставку.
Позивачці було видано Довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці № 04-48/33 від 21.01.2025, з якої вбачається сума, що враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці;
У розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці вказано, що    ОСОБА_1 працювала на посаді помічника судді Жовтневого районного суду м. Харкова з 27.01.2004 по 05.03.2010 (зараховується 3 роки), суддею Зміївського районного суду Харківської області з 20.02.2010 по 16.01.2025 (14 років 10 місяців 26 днів), навчалась в Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого на денній формі навчання з 01.09.1995 по 29.06.2020 (зараховується 2 роки 04 місяці 29 днів), тобто має загальний стаж роботи на посаді судді, який дає їй право на відставку – 20 років 03 місяці 25 днів.
29.01.2025 позивачка звернулася із заявою про призначення грошового утримання судді у відставці відповідно до частини 2 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуто вищезазначену заяву та винесено рішення № 204850020110 від 07.02.2025 про відмову у призначені пенсії ОСОБА_1 , яким відмовлено в призначенні грошового утримання судді у відставці у зв`язку з відсутністю стажу роботи, який дає право та неповним пакетом документів. Зазначено, що довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 04-48/33 від 21.01.2025, не відповідає Додатку № 2 до Порядку подання документів (в підставі видачі не вказано рік та місяць особового рахунку згідно якого проведено нарахування, відсутня назва управління посади начальника, який завіряє підписом, кутовий штамп нечитабельний). Вказана вище довідка про суддівську винагороду не має законної сили, оскільки складена на дату коли заявниця працює. Крім того, у рішенні вказано, що страховий стаж становить 27 років 09 місяців 07 днів, в тому числі стаж на посаді судді становить 20 років 11 місяців 20 днів.
Позивач, вважаючи протиправним оскаржуване рішення, звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що  рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07.02.2025 № 204850020110 про відмову у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 є протиправним, а  довідка № 04-48/33 від 21.01.2025 повністю відповідає Додатку № 2 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України та містить усі необхідні реквізити. 
Відмовляючи в частині вимог, суд зазначив, що на даний час відсутні підстави вважати, що ГУ ПФУ в Харківській області не буде виконане рішення суду у цій справі, а відтак відсутні підстави для задоволення клопотання позивача в порядку ст. 382 КАС України. 
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, отже, в межах розгляду цієї справи надається правова оцінка рішенню суду першої інстанції в частині задоволення позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачами частині, з огляду на наступне.
Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України однією з підстав звільнення судді є подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.
Рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому Законом України «Про Вищу раду правосуддя».
За правилами частини першої статті 116 Закону України від 2 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1402) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати у відставку.
Відповідно до ч.1 ст.137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена ВРП, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 за суддями, призначеними чи обраними на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігається визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Зазначена норма пов`язує визначення законодавства, яке регулює питання обчислення стажу роботи на посаді судді, із часом призначення чи обрання суддею.
Слід зауважити, що саме Вищій раді правосуддя як спеціально визначеному Законом № 1402 органу надані повноваження визначати наявність у судді права на звільнення у відставку. Тому саме Вища рада правосуддя є повноважним органом для визначення в своєму рішенні кількості стажу роботи на посаді судді, що надає право на відставку.
Як вбачається з рішення Вищої ради правосуддя від 16.01.2025 № 76/0/15-25 загальний стаж позивачки, який дає право на відставку, становить 20 років 03 місяці 25 днів.
Законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI, передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби.
Разом з тим, згідно з пунктом 2 розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» передбачалося, що статті 43, 44 Закону України «Про статус суддів» втратили чинність з 01.01.2011.
Однак, приймаючи підпункт 1 пункт 2 розділу XII та пункт 11 розділу XIII Прикінцеві положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI, законодавець не розмежував зарахування стажу для суддів, які призначені або обрані на посаду судді до набрання чинності цим Законом та суддям, які були призначені на посаду після набрання чинності цим Законом.
Таким чином, оцінюючи можливість застосування частини шостої статті 44 Закону України «Про статус суддів» щодо позивачки, колегія суддів вважає, що положення пункту 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI не поширюються на осіб, призначених на посаду судді після набрання чинності цим законом.
Відтак, положення частини шостої статті 44 Закону № 2862-XII поширюється лише на суддів, які були призначені чи обрані до 01.01.2011 року.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 28.04.2020 у справі № 806/2962/17.
З аналізу вказаних вище норм вбачається, що до стажу роботи, що дає позивачці право на щомісячне довічне грошове утримання, крім часу роботи на посадах судді, може зараховуватися половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, оскільки позивачка була вперше призначена на посаду до 01.01.2011.
Згідно з пунктом 3.1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Судовим розглядом встановлено, ОСОБА_1 отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобула кваліфікацію юриста в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого за денною формою навчання, що підтверджується копією диплома НОМЕР_2 від 26.06.2014.
Відповідно до архівної довідки від 29.10.2024 позивачка наказом № 186-С від 31.07.1995 була зарахована студенткою 1-го курсу факультету № 3 Національної юридичної академії (денна форма навчання). Наказом № 155-С від 30.06.2000 її було відраховано в зв`язку з закінченням навчання і отриманням повної вищої освіти за спеціальністю "Правознавство" та здобуттям кваліфікації юриста з 30.06.2000.
Законодавством, яке діяло на час призначення позивача суддею, було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що не включення до відповідного стажу роботи позивачки на посаді судді, зокрема, половини терміну навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, є неправомірним.
Вказані висновки узгоджуються із позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 592/5433/17, від 12.05.2020 у справі № 303/1504/17-а, від 31.03.2021 у справі № 235/7316/16-а, від 30.03.2023 у справі № 280/2167/21.
Відповідно до статті 137 Закону № 1402 (у редакції, яка діє з 05 серпня 2018 року) до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Системний аналіз вказаної норми у її взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 дає підстави вважати, що у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про Вищий антикорупційний суд» № 2447-VIII (далі-Закон №2447), яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Водночас, частиною першою статті 7 Закону № 2862, яка була чинною на час обрання позивача на посаду судді, визначалось, що суддею міг бути громадянин України, який мав стаж роботи в галузі права не менш як три роки.
З огляду на зазначене, право на зарахування стажу роботи в галузі права три роки мають судді, яких було призначено на посаду судді вперше згідно з вимогами, встановленими Законом № 2862 на день їх обрання.
З урахуванням викладеного, позивачка має право на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, додатково трьох років роботи в галузі права.
Аналогічну правову позицію викладено у судових рішеннях Верховного Суду у справах №9901/2/19; № 9901/805/18.
Стосовно доводів апелянтів про те, що довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 04-48/33 від 21.01.2025 не відповідає Додатку № 2 Порядку подання документів, колегія суддів зазначає таке. 
З копії довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 № 04-48/33 від 21.01.2025, яка наявна в матеріалах справи вбачається, що вона підписана начальником ТУ ДСА у Харківській області та завірена круглою печаткою ТУ ДСА у Харківській області.
Дослідивши форму довідки, що міститься в  Додатку № 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України (пункт 2 розділу II), колегія суддів зазначає, що така Довідка не повинна містити рік та місяць особового рахунку. Стосовно наявності назви управління посади начальника, колегія суддів зазначає, що довідка містить  назву посади прізвище та ім`я особи, що її видала, крім того підпис був завірений круглою печаткою ТУ ДСА у Харківській області.
Крім того,  у випадку, якщо поданих позивачкою документів про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці було не достатньо чи в пенсійного органу були сумніви щодо достовірності та повноти заповнення Довідки, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивачки, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачці надати довідку.
Щодо доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області стосовно того, що зобовязання відповідача призначити щомісячного довічного грошового утримання судді є втручанням в дискреційні повноваження пенсійного органу, колегія суддів вважає останні необґрунтованими. В даному випадку належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 17.01.2025. Адже, такий спосіб захисту  буде свідчити про дотримання судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, тому вказаний спосіб захисту порушеного права неможливо визнати втручанням у дискреційні повноваження відповідача.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції (в оскаржуваній частині) є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення (в оскаржуваній частині) без змін. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 по справі № 520/3671/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.В. Катунов    І.М. Ральченко