ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

13 травня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 214/3030/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу в м. Дніпрі за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 29 липня 2024 року (суддя Євтушенко О.І.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №2 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції Мамойленка Олександра Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття справи,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, Інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №2 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції Мамойленка Олександра Олександровича, в якому просить суд постанову серії ЕНА №1716084 від 22.03.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП на накладення стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі – скасувати, а справу закрити.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.03.2024 відносно нього інспектором полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції Мамойленком О.О. було винесено постанову серії ЕНА №1716084 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, та накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400 грн, у зв`язку з тим, що він нібито керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, чим порушив п.2.1 «а» ПДР України. Оскаржувану постанову суб`єкта владних повноважень Арабей О.О. вважає протиправною, незаконною, винесеною інспектором за відсутності в його діях події та складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення та без доведення його вини належними, допустимими та достатніми в їх сукупності доказами, за результатами неповного, суб`єктивного та упередженого розгляду справи без встановлення її фактичних обставин. ОСОБА_1 зауважив, що того дня він не керував автомобілем марки Volkswagen Caravelle, р/н НОМЕР_1 , фактично за кермом автомобіля перебувала інша особа – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , клопотання про допит якого як свідка він заявив. Оскільки він не здійснював керування транспортним засобом 22.03.2024 о 09.31 год., тому не є суб`єктом інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП. Не зважаючи на усі наведені ним доводи з приводу незгоди з інкримінованим йому інспектором порушенням ПДР України, останній усі ці доводи позивача проігнорував, доказів вчинення порушення не надав та виніс оскаржувану постанову.
Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 29 липня 2024 року позовні вимоги позивача були задоволені, суд визнав протиправною та скасував оскаржену позивачем постанову та закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департаментом патрульної поліції була подана апеляційна скарга. В апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржником зазначено, що згідно постанови Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №212/9395/23 від 20.12.2023 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що складає 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, було винесено 20.12.2023 (постанова набрала законної сили 25.01.2024). Також постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.01.2024 по справі №212/9395/23, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.12.2023 стосовно ОСОБА_1 залишено без змін. Вказаний факт підтверджується доказами, які були долучені до відзиву у суді першої інстанції. Крім того, під час зупинки інспектор відразу йде до пасажирської сторони ТЗ, що не є доцільним при звичайній зупинці, відбується це тому, що він бачить як останній пересідає (це видно на нагрудному відео реєстраторі), на початку спілкування, знаходиться гр. ОСОБА_3 в багажному відділені тз та сидить на інструменті, при цьому пасажирське сидіння вільне, та нічого йому не заважає сидіти там, також документи на ТЗ та його документи знаходяться в одному місці та надає їх, саме ОСОБА_1 .
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 22.03.2024 о 10.17 год інспектором Полку ПП в м. Кривий Ріг  Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Мамойленком О.О. винесено постанову серії ЕНА №1716084 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП,  та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. в дохід держави, у зв`язку з порушенням п.2.1 «а» ПДР України – керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування таким транспортним засобом.
В постанові зазначено, що 22.03.2024 о 09.31 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Volkswagen Caravelle, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Спаська, біля буд.1 у м. Кривому Розі, будучи позбавленим права керування транспортним засобом Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, чим порушив п.2.1 «а» ПДР України. Зафіксовано на відео реєстратор «Ксіомі», нагрудний відео реєстратор 475622.
Вважаючи протиправною оскаржувану постанову, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з п. 1.10. ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Відповідно до п. 2.1. «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно з ч. 4 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно приписів ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 317-1 КУпАП виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції. У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським.
Згідно із п. п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП слідує, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:
1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;
2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;
3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;
4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;
5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;
6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;
7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;
8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;
9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;
10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;
11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засіб є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.
Відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).
Згідно з п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.
А саме: водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»)
При цьому відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 в адміністративній справі №127/19283/17, притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною 1 статті 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог ПДР не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
З урахуванням наведеного, вимога поліцейського надати документи для перевірки, зазначені в пункті 2.1 ПДР України відповідає вимогам чинного законодавства.
Щодо факту адміністративного порушення, колегія суддів зазначає наступне.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 317 та 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.
Відповідно до ст. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.
Диспозицією ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
З матеріалів справи вбачається, що згідно постанови Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №212/9395/23 від 20.12.2023 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що складає 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, було винесено 20.12.2023 (постанова набрала законної сили 25.01.2024). Також постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.01.2024 по справі №212/9395/23, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.12.2023 стосовно ОСОБА_1 залишено без змін.
Отже, на час винесення постанови, яка є предметом спірних правовідносин, – 22.03.2024 позивач був позбавлений права керування транспортними засобами, та не мав законних підстав керувати автомобілем.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що у відповідності із ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Юридичний склад адміністративного правопорушення передбачена нормами права сукупність ознак (елементів), за наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Таку сукупність ознак формують чотири складових елементи: об`єкт, об`єктивна сторона (характеризують зовнішню сторону правопорушення); суб`єкт та суб`єктивна сторона (характеризують внутрішню сторону правопорушення).
Отже, особа може бути притягнуто до адміністративної відповідальності виключно за умови встановлення складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч.4 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Спірним у даній справі питанням є перебування чи не перебування   ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу Volkswagen Caravelle, д.н.з. НОМЕР_1 в день складання оскаржуваної постанови.
Позивач заперечує факт перебування за кермом вказаного транспортного засобу та суд першої інстанції погодився з його доводами про відсутність відповідних доказів з цього приводу.
Згідно зі статтею 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
На виконання вимог частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
В силу ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом норм частин 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
На підтвердження правомірності спірної постанови відповідачем до суду першої інстанції разом з відзивом на позовну заяву надано відеозапис обставин вчинення адміністративного правопорушення.
Дослідивши наданий відповідачем до матеріалів справи відеозапис встановлено, що, автомобіль у якому перебували працівники поліції рухався по дорозі та під`їхав до транспортного засобу, проте факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Volkswagen Caravelle, д.н.з. НОМЕР_1 , не зафіксовано.
Після цього зафіксовано спілкування інспектора поліції із позивачем.
В свою чергу, з відеозапису встановлено, що за кермом сидів свідок ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 знаходився на задньому сидінні. 
Факт пересідання ОСОБА_1 з водійського сидіння на пасажирське на відео не зафіксований. 
Посилання інспектора на «колихання» транспортного засобу (з посиланням на фрагмент відеозапису під назвою «IMG_6193» на диску) як свідчення того, що ОСОБА_1 помінявся місцями із ОСОБА_4 після зупинки транспортного засобу є припущенням та ґрунтуються на суб`єктивній оцінці інспектора. 
Крім того, з відеозапису встановлено, що після пред`явлення вимоги інспектором водій автомобіля марки Volkswagen Caravelle, р/н НОМЕР_1 , одразу зупинився біля узбіччя, а інспектор без зволікань підійшов до автомобіля. 
Також, в суді першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_2 , зокрема суду пояснив, що він мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , є інвалідом 3 групи. 22.03.2024 о 09-30 год. він керував автомобілем марки Volkswagen Caravelle д.н.з. НОМЕР_1 , разом з ним в автомобілі як пасажир їхав ОСОБА_1 . Їх зупинили працівники патрульної поліції, причину зупинки їм не повідомили. Він патрульному казав, що саме він був за кермом, однак у патрульних було явно упереджене ставлення до ОСОБА_1 , оскільки той раніше притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Враховуючи наведене, відповідачами як суб`єктами владних повноважень належними доказами не доведено правомірність свого рішення, а факт порушення позивачем ч.4 ст.126 КУпАП не підтверджується матеріалами справи та спростовано в ході судового розгляду даної справи.
З цих підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн не ґрунтується на нормах діючого законодавства України, у зв`язку з чим таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню. Наявність в діях позивача події і складу правопорушення передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП не встановлено. Відтак, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.
Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 29 липня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров