ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2025 р.                               Справа №909/886/23 (909/1148/24)

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді                                                                      Желік М.Б.
суддів                                                                                          Орищин Г.В.
                                                                                                    Галушко Н.А.
за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.
розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 від 04.02.2025 (вх. №01-05/310/25 від 05.02.2025)
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.01.2025 (суддя Горпинюк І.Є.)
у справі №909/886/23 (909/1148/24)
за заявою Товарної біржі “Перша універсальна біржа “Україна” в особі ліквідатора - арбітражної керуючої Носань Наталії Сергіївни 
до ОСОБА_1 
про покладення субсидіарної відповідальності та стягнення 689 318,44 грн.
в межах справи №909/886/23 
про банкрутство Товарної біржі “Перша універсальна біржа “Україна”

за участі представників сторін:
від позивача Назаренко С.А. (поза межами приміщення суду)
від відповідача Логойда Я.В. (поза межами приміщення суду)

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46 Господарського процесуального кодексу України. 
Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 10.01.2025 у справі №909/886/23(909/1148/24) задоволено заяву Товарної біржі “Перша універсальна біржа “Україна” в особі ліквідатора - арбітражної керуючої Носань Наталії Сергіївни до ОСОБА_1 про покладення субсидіарної відповідальності та стягнення 689 318,44 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товарної біржі “Перша універсальна біржа “Україна” 689 318,44 грн. різниці між сумою кредиторських вимог та розміром ліквідаційної маси банкрута. 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.01.2025 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Товарної біржі “Перша універсальна біржа “Україна” в особі ліквідатора - арбітражної керуючої Носань Наталії Сергіївни до ОСОБА_1 про покладення субсидіарної відповідальності та стягнення 689 318,44 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2025 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді – Орищин Г.В., Галушко Н.А. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.02.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 05.03.2025, витребувано матеріали справи з Господарського суду Івано-Франківської області. 
12.02.2025 Товарна біржа “Перша універсальна біржа “Україна” в особі ліквідатора - арбітражної керуючої Носань Наталії Сергіївни подала суду клопотання про участь в судовому засіданні 05.03.2025 в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів, яке ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 задоволено.
28.02.2025 представник скаржника подала суду клопотання про участь в судовому засіданні 05.03.2025 в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів, яке ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 04.03.2025 задоволено. 
04.03.2025 Товарна біржа “Перша універсальна біржа “Україна” в особі ліквідатора - арбітражної керуючої Носань Наталії Сергіївни подала суду клопотання про участь представника в судовому засіданні 05.03.2025 в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів, яке ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.03.2025 задоволено.
03.03.2025 на адресу суду від арбітражного керуючого Носань Н.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. №01-04/1597/25), в якому просить у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.
05.03.2025 ухвалою Західного апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги відкладено з підстав зазначених у ній, витребувано в Господарського суду Івано-Франківської області матеріали справи №909/886/23 про банкрутство ТБ “ПУБ “Україна” в частині розгляду заяви про покладення субсидіарної відповідальності.
В судове засідання 16.04.2025 сторони участь уповноважених представників забезпечили, які надали пояснення щодо вимог апеляційної скарги та просили врахувати їх при прийнятті постанови. 
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, враховуючи наведені представниками сторін доводи, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають до задоволення, а оскаржене рішення скасуванню, з огляду на наступне.

1.          Розгляд справи в суді першої інстанції. Короткий зміст вимог та рішення суду першої інстанції. 
28.06.2024 до суду від ліквідатора ТБ “ПУБ “Україна” надійшла заява (вх.№ 10511/24) про покладення субсидіарної відповідальності (у межах справи про банкрутство), в якій арбітражна керуюча Носань Наталія Сергіївна просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товарної біржі “Перша універсальна біржа “Україна” 689 318,44 грн. різниці між сумою кредиторських вимог та розміром ліквідаційної маси банкрута.
Господарський суд задовольняючи подану заяву виснував наступне:
-          ТБ “ПУБ “Україна” не звітується перед податковим органом з 2020 року, з 27.11.2020 анульовано свідоцтво платника ПДВ. Документальні перевірки по вказаному платнику ГУ ДПС в Івано-Франківській області не проводились.
- під час перебування ОСОБА_1 на посаді керівника (президента) ТБ “ПУБ “Україна”, в період з 21.10.2019 по 06.11.2019 ТБ “ПУБ “Україна” оплатила в користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Експертні інноваційні системи” грошові кошти на суму 933 000,00 грн.
- із витягу з Єдиного реєстру податкових накладних, в якому наведено відомості за період з 31.01.2018 по 28.10.2019 про операції, що були об`єктом оподаткування ПДВ, у яких ТБ “ПУБ “Україна” було покупцем або постачальником товарів чи послуг, із зазначенням, зокрема назви контрагента (покупця та постачальника, їх індивідуального податкового номера), ціни та обсягу постачання, в тому числі наведені відомості і щодо операцій з суб`єктами, які не є платниками ПДВ не відображено жодних операцій ТБ “ПУБ “Україна” із ТОВ “Експертні інноваційні системи”. Також відсутні будь-які дані про факти отримання ТБ “ПУБ “Україна” в періоді з 31.01.2018 по 28.10.2019 будь-яких послуг з маркетингового аналізу ринку, доопрацювання та модернізації вебзресурсів, СЕО аналізу семантичного наповнення ядра торгових площадок та тестування, захисту сайту від зловмисних атак тощо від будь-яких інших осіб.
- неналежне виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків полягало і щодо подання правильних і достовірних відомостей податковим органам, зокрема при поданні ним декларації ТБ “ПУБ Україна” за жовтень 2019 року, оскільки у зазначеній декларації та додатку 1 до неї не відображені відомості про господарські операції з ТОВ “Експертні інноваційні системи” у жовтні 2019 рок, котрі були об`єктом оподаткування ПДВ.
- з аналізу зазначеної інформації податкового органу (витяг з Єдиного реєстру податкових накладних) суд також відзначає, що сплата 993 000 грн була значною сумою коштів відносно масштабів діяльності боржника в період 01.2018-10.2019. В зазначений період факти операцій з іншими платниками ПДВ на суму понад 100000 грн були рідкісними і мали місце у відносинах із ТОВ “Олександр Перемежко та Партнери” щодо сплати юридичних та бухгалтерських послуг.
-           01.11.2019 та 05.11.2019 ТБ “ПУБ “Україна” здійснено дві спроби сплатити кошти в сумі 55 000 грн. в користь ОСОБА_1 з призначенням платежу: “Поворотня фінансова допомога засновнику ОСОБА_1 згідно договору № 10/10/19 від 10.10.19 без ПДВ”. Зазначено номер картки ОСОБА_1 
-          виведення грошових коштів з ТБ “ПУБ “Україна” перебуває в безпосередньому причинновому зв`язку з її наступною неплатоспроможністю, оскільки залишило боржника без будь-яких активів, за рахунок яких можливо погасити вимоги кредиторів.
-           ОСОБА_1 є належним cуб`єктом відповідальності: з 26.10.2015 по 25.11.2019 перебував на посаді президента ТБ “ПУБ “Україна”, а з 23.10.2015 по 25.11.2019 був власником 100 % пайового фонду біржі. Отже з 26.10.2015 по 25.11.2019 ОСОБА_1 був єдиною особою, яка здійснювала управління боржником, визначала його дії, мала право давати обов`язкові для боржника вказівки. Як президент біржі ОСОБА_1 діяв без довіреності від імені ТБ “ПУБ “Україна” в тому числі розпоряджався її грошовими коштами. 
-          призначення з 26.11.2019 президентом біржового комітету ТБ “ПУБ “Україна” ОСОБА_2 та придбання ОСОБА_3 25.11.2019 - 100% пайового фонду біржі не виключають покладення на ОСОБА_1 субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями біржі.
-          з моменту відчуження 100% пайового фонду ТБ “ПУБ “Україна” в користь ОСОБА_2 мало місце припинення будь-якої господарської діяльності ТБ “ПУБ “Україна” і її звітування перед податковими та іншими державними органами. 

2. Узагальнені доводи апелянта, заперечення інших учасників. 

ОСОБА_1 не погоджуючись із рішенням місцевого господарського суду, зазначає, що таке прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконним та необґрунтованим, на підтвердження чого зазначає наступне:
-          заявником не доведено факту наявності у діях ОСОБА_1 на період здійснення ним повноважень президента біржового комітету боржника ознак складу правопорушення, за яке передбачена субсидіарна відповідальність, адже його дії стали наслідком звичайного господарського обороту. 
-          підстави для виникнення заборгованості боржника перед кредитором, за заявою якого і було відкрито провадження у справі про банкрутство, виникло за перебування на посаді президента біржового комітету ОСОБА_4 , а саме в наслідок рішення господарського суду Черкаської області від 25.02.2020 у справі №04/5026/803/2012.
-          судом проігноровано факти наявності дій та бездіяльності з боку колишнього президента біржового комітету ОСОБА_4 та діючого на момент порушення провадження ОСОБА_5 , наслідком яких стала неплатоспроможність боржника, що свідчить про те, що саме вказані особи є належними відповідачами у даній справі.

Арбітражна керуюча Носань Н.С. не погоджуючись із доводами апеляційної скарги у відзиві наводить доводи на їх спростування:
- в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, зокрема, об`єктом даного правопорушення є права кредиторів, що залишилися незадоволеними у справі про банкрутство, та є незмінним за будь-яких умов; суб`єкт є колишнім керівником та засновником боржника, оскільки саме його управлінські дії мали наслідком виведення із складу майнової сфери боржника грошових коштів у вказаному у заяві розмірі, достатніх для задоволення вимог кредиторів; суб`єктивна сторона даного правопорушення полягає у формі умислу, що прослідковується із доводів та доказів, які викладені в заяві. 
-в ЄРПН містяться відомості не лише про подані платником податку накладні, але і про податкові накладні, які виписані контрагентами платника податків, з якими останній виступав в якості покупця (отримувача). Вказане кореспондується із даними декларацій з податку на додану вартість, які були долученими до заяви разом із додатком до неї, де господарські операції боржника із ТОВ “Експертні інноваційні системи” не відображені.
- відсутність дій контрагентів, спрямованих на відображення господарської операції у податковому обліку свідчить про її нереальність, фіктивність.
- щодо зміни складу засновників та керівників боржника, то тут слід оцінювати зазначені докази в сукупності із іншими доводами, зокрема, враховувати осіб, на користь яких проведено зазначені зміни, наслідки такої зміни, що свідчать про одномоментне припинення господарської діяльності боржника, не подання звітності.
- підставою для притягнення винних осіб до субсидіарної відповідності являється вчинення діяння, що притягло за собою втрату ліквідності юридичної особи та перехід до стану неплатоспроможності. З огляду на що вирішальне значення у даному випадку має не момент виникнення кредиторських вимог ініціюючого кредитора, а момент коли винними особами вчинено діяння, яке мало наслідком виникнення у боржника стану неплатоспроможності.
- самі по собі дії ОСОБА_4 , хоча і мали наслідком виникнення у боржника кредиторської заборгованості, але разом із тим не спричинили зменшення майнової сфери боржника, на відміну від дій ОСОБА_1 . Окрім того, саме внаслідок дій ОСОБА_1 щодо перереєстрації корпоративних прав на підставну особу - ОСОБА_2 боржник фактично припинив господарську діяльність та прояв будь-яких активностей як юридична особа (рух активів по рахунках, подання податкової звітності, тощо.)  

Інші учасники провадження у справі про банкрутство не скористалися правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. 

3. Фактичні обставини справи, правильно встановлені судом першої інстанції за результатами оцінки доказів.

31.10.2023 господарським судом Івано-Франківської області відкрито провадження у справі про банкрутство Товарної біржі “Перша універсальна біржа “Україна”.
09.01.2024 господарським судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу за наслідками попереднього засідання суду, згідно з якою, ухвалено визначити розмір та перелік визнаних судом вимог кредиторів на загальну суму 689318,44 грн, що підлягають внесенню керуючим реструктуризацією до реєстру вимог кредиторів, а саме: вимоги кредитора ОСОБА_6 до боржника Товарної біржі “Перша універсальна біржа “Україна”", які підлягають внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів Товарної біржі “Перша універсальна біржа “Україна” в сумі 669442,00 грн. - четверта черга задоволення вимог кредиторів (з урахуванням ухвали суду від 31.10.2023); вимоги Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до боржника Товарної біржі “Перша універсальна біржа “Україна”, які підлягають внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів Товарної біржі “Перша універсальна біржа “Україна” в розмірі 14508,44 грн. - шоста черга задоволення вимог кредиторів та 5368,00 грн. витрат на оплату судового збору - перша черга задоволення вимог кредиторів (з урахуванням ухвали суду від 09.01.2024).
Постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 01.03.2024 припинено процедуру розпорядження майном Товарної біржі “Перша універсальна біржа “Україна” та повноваження розпорядника майна боржника - арбітражного керуючого Назаренка Сергія Анатолійовича; боржника - Товарну біржу “Перша універсальна біржа “Україна” визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором арбітражного керуючого Носань Наталію Сергіївну.
Матеріалами справа № 909/886/23 про банкрутство ТБ “ПУБ “Україна” підтверджується відсутність у банкрута будь-якого майна, котре могло б бути включене до ліквідаційної маси і стати джерелом погашення кредиторським вимог. Ні у процедурі розпорядження майном, ні в процедурі ліквідації не було виявлено жодного майна боржника (звітом про діяльність ліквідатора Носань Н. С., матеріали інвентаризації майна банкрута, відповіді органів та установ, що здійснюють реєстрацію окремих видів майна (додані до клопотання ліквідатора від 25.06.2024).
Згідно з протоколом № 9 від 23.10.2015 загальних зборів членів ТБ “ПУБ “Україна” звільнено з посади директора ТБ “ПУБ “Україна” ОСОБА_4 та призначено на посаду Президента біржі ОСОБА_1 з 26.10.2015; ОСОБА_4 виведено зі складу засновників ТБ “ПУБ Україна” та надано згоду на придбання ОСОБА_1 частки в розмірі 1 105 000 грн, що складає 100% пайового фонду біржі; затверджено статут ТБ “ПУБ “Україна” в новій редакції”.
Договір купівлі-продажу частки у пайовому фонді ТБ “ПУБ “Україна” у розмірі 1 105 000 грн, що складає 100% від його загального розміру укладено між ОСОБА_4 (як продавцем) та ОСОБА_1 (як покупцем) 23.10.2015.
Зазначені зміни про юридичну особу зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 26.10.2015 з виправленням допущених помилок 11.11.2015.
Протоколом № 10 загальних зборів членів ТБ “ПУБ “Україна” від 07.04.2017 затверджено нову редакцію статуту ТБ “ПУБ “Україна”. 
У статуті ТБ “ПУБ “Україна” (нова редакція), затвердженому загальними зборами членів 07.04.2017 (протокол № 10) містяться такі положення:
- засновником біржі є громадянин України ОСОБА_1 (п. 2.1 статуту);
- як гарантія надійної роботи і розвитку біржі створюється: 1) пайовий фонд; 2) резервний фонд; 3) фонд економічного стимулювання; 4) інші фонди (п. 5.1 статуту);
- пайовий фонд біржі формується за рахунок вкладів засновників і становить 1 105 000 грн (п. 5.2 статуту);
- частки засновників у пайовому фонді становлять: ОСОБА_1 — 1 105 000 грн, що складає 100% пайового фонду (п. 5.3 статуту);
- вищим органом управління біржі є загальні збори її членів. У загальних зборах беруть участь члени біржі або призначені ними представники. Представники можуть бути постійними або призначеними на певний термін. Член біржі має право у будь-який час замінити свого представника, повідомивши про це біржовий комітет. Кожен член Біржі має один голос на загальних зборах (п. 6.4 Статуту);
- біржовий комітет утворюється для здійснення управління біржею у період між загальними зборами членів біржі. Біржовий комітет є керівним органом, який несе відповідальність за управління біржею, визначення порядку її роботи (п. 6.12 статуту);
- очолює біржовий комітет — президент біржового комітету, що обирається загальними зборами членів біржі. Президент біржового комітету обирається терміном на п`ять років (п. 6.13 статуту);
- президент біржового комітету має такі повноваження: 1) діє без довіреності від імені біржі, видає розпорядження та накази, відкриває рахунки в установах банків; 2) здійснює керівництво діяльністю біржі, розподіляє обов`язки між працівниками біржі, керівниками структурних підрозділів і визначає їх повноваження у розв`язанні завдань діяльності біржі; 3) призначає на посади працівників біржі та її підрозділів, встановлює посадові оклади, переводить на іншу роботу, накладає стягнення у відповідності з трудовим законодавством, наймає та звільняє з роботи; 4) представляє інтереси біржі в органах державної влади та управління, в суді та арбітражному суді, інших державних та громадських організаціях; 5) забезпечує належне скликання та проведення загальних зборів членів біржі та засідань біржового комітету; 6) підписує від імені загальних зборів членів біржі статут у новій редакції та зміни та доповнення до статуту біржі; 7) має право скликання позачергових загальних зборів членів біржі та/або засідань біржового комітету у випадку суттєвої загрози інтересам біржі та її членам; 8) виконує інші дії що властиві керівнику організації; 9) президент має право делегувати право вирішення питань, що входять до його компетенції, окремим посадовим особам біржі, а також керівникам структурних підрозділів біржі (п. 6.20 статуту);
- членами біржі є її засновники, а також прийняті до її складу українські та іноземні юридичні та фізичні особи (п. 8.1 статуту);
На загальних зборах членів ТБ “ПУБ “Україна”, які відбулись 25.11.2019 були прийняті такі рішення, оформлені протоколом № 12 даних загальних зборів звільнити з посади директора біржі ОСОБА_1 з 25.11.2019 за власним бажанням; призначити на вакантну посаду Президента біржі Бах Малік з 26.11.2019. ОСОБА_1 передати до 26.11.2019 ОСОБА_7 по акту матеріальні цінності, документацію та печатку біржі; ОСОБА_1 вивести зі складу засновників ТБ “ПУБ “Україна”, в якій він має частку в розмірі 1 105 000 грн, що складає 100% Пайового фонду біржі; задовольнити заяву ОСОБА_7 і дати згоду на придбання ним належної ОСОБА_1 частки, що він відступає, в розмірі 1 105 000 грн, що складає 100% пайового фонду біржі; змінити місцезнаходження ТБ “ПУБ “Україна” та розташувати її за адресою: АДРЕСА_1 .
25.11.2019 між учасником ТБ “ПУБ “Україна” ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_8 , як уповноваженим представником громадянина Республіки Малі ОСОБА_2 (покупець), підписано акт приймання-передачі частки у пайовому фонді ТБ “ПУБ “Україна”, за яким у відповідності з договором купівлі-продажу частки у Пайовому фонді ТБ “АУБ “Україна” від 25.11.2019 продавець передав, а покупець прийняв частку у пайовому фонді ТБ “ПУБ “Україна” (частка), номінальною вартістю    1 105 000 грн, що складає 100,00 (сто) відсотків пайового фонду ТБ “ПУБ “Україна”. Підписи ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , як представника ОСОБА_2 на акті приймання-передачі посвідчено нотаріально приватним нотаріусом ОСОБА_9 
25.11.2019 на підставі заяви та доданих до неї документів, приватним нотаріусом Агарковою А. М., 26.11.2019 внесено запис до Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № 10741070035066735 щодо зміни керівника ТБ “ПУБ “Україна” на ОСОБА_2 .
26.11.2019 приватним нотаріусом Агарковою А. М., внесено запис до Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № 10741050036066735 щодо змін до установчих документів, зміни місцезнаходження ТБ “ПУБ “Україна” та зміни складу засновників ТБ “ПУБ “Україна” з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 .
Листом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № 17267/6/09-19-04-03-06 від 27.11.2023 підтверджується, що ТБ “ПУБ “Україна” не звітується перед податковим органом з 2020 року, анульовано свідоцтво платника ПДВ 27.11.2020. Документальні перевірки по вказаному платнику ГУ ДПС в Івано-Франківській області не проводились.
Під час перебування ОСОБА_1 на посаді керівника (президента) ТБ “ПУБ “Україна”, в період з 21.10.2019 по 06.11.2019 ТБ “ПУБ “Україна” оплатила в користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Експертні інноваційні системи” грошові кошти в наступні дати та з наступними призначеннями платежу:
1) 21.10.2019 у розмірі 130000,00 грн, призначення платежу: “Оплата за інформаційно-консультаційні послуги з маркетингового аналізу ринку, згідно рахунку № 71371 від 16.10.2019 р., у т.ч. ПДВ 20% - 21666,67 грн.”;
2) 21.10.2019 у розмірі 62000,00 грн, призначення платежу: “Оплата за інформаційно-консультаційні послуги з оновлення релізів 1СПідприємство, згідно рахунку № 71381 від 21.10.2019, у т.ч. ПДВ 20 % - 10333,33 грн.”;
3) 23.10.2019 у розмірі 58000,00 грн, призначення платежу: “Оплата за послуги з доопрацювання сторінок сайту ресурсу sales.birga-ukraine.com.ua, згідно рахунку № 71372 від 16.10.2019р., у т.ч. ПДВ 20% - 9666.67 грн.”;
4) 23.10.2019 у розмірі 47000,00 грн, призначення платежу: “Оплата за послуги з доопрацювання та модерації веб ресурсу torgi.birga-ukraine.com.ua, згідно рахунку № 71373 від 16.10.2019р., у т.ч. ПДВ 20% - 7833.33 грн.”;
5) 23.10.2019 у розмірі 63000,00 грн, призначення платежу: “Оплата за послуги з доопрацювання та модерації веб ресурсу auction.birga-ukraine.com.ua, згідно рахунку № 71374 від 16.10.2019р., у т.ч. ПДВ 20% - 10500.00 грн.”;
6) 24.10.2019 у розмірі 49000,00 грн, призначення платежу: “Оплата за послуги по розміщенню рекламних оголошень торгових площадок на інтернет-ресурсах, згідно рах. №71375 від 16.10.2019р., у т.ч. ПДВ 20% - 8166.67 грн.”;
7) 24.10.2019 у розмірі 79000,00 грн, призначення платежу: “Оплата за послуги з СЕО аналізу семантичного наповнення ядра торгових площадок та тестування, згідно рах. №71379 від 16.10.19р., у т.ч. ПДВ 20% - 13166.67 грн.”;
8) 24.10.2019 у розмірі 232000,00 грн, призначення платежу: “Оплата за модерн. та адаптацію ел. торг. Майданчика товарної біржі відповідно до техн. завд., згідно рах. №71376 від 16.10.2019р.,у т.ч. ПДВ 20% - 38666.67 грн.”;
9) 06.11.2019 у розмірі 213000,00 грн, призначення платежу: “Оплата за послуги захисту сайту Біржі від зловмисних атак (Ddos-атак), згідно рах. №71380 від 16.10.19р., у т.ч. ПДВ 20% - 35500.00 грн.”.
Загальний розмір перерахований на користь ТОВ “Експертні інноваційні системи” коштів становить 933000,00 грн.
01.11.2019 та 05.11.2019 ТБ “ПУБ “Україна” здійснено дві спроби сплатити кошти в сумі 55 000 грн в користь ОСОБА_1 з призначенням платежу: “Поворотня фінансова допомога засновнику ОСОБА_1 згідно договору № 10/10/19 від 10.10.19 без ПДВ”. Зазначено номер картки ОСОБА_1 . У виконанні платіжних документів щодо вказаного перерахування грошових коштів ОСОБА_1 було відмовлено.
У розділі ІІ “Податковий кредит” податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2019 року ТБ “ПУБ “Україна”, дата подання: 19.11.2019, зазначено, що обсяг придбання (без податку на додану вартість) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України становить 47014 грн.
У додатку 5 “Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) зазначено індивідуальні податкові номери постачальників ТБ ПУБ “Україна” відомості про складені ними податкові накладні та обсяги постачання на загальну суму 47014 грн. 
Індивідуальний податковий номер постачальника ТОВ “Експертні інноваційні системи” (401589426588) у вказаному додатку відсутній.
У додатку до листа Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № 17267/6/09-19-04-03-06 від 27.11.2023 (витяг з Єдиного реєстру податкових накладних) наведено відомості за період з 31.01.2018 по 28.10.2019 про операції, що були об`єктом оподаткування ПДВ, у яких ТБ “ПУБ “Україна” було покупцем або постачальником товарів чи послуг, із зазначенням, зокрема назви контрагента (покупця та постачальника, їх індивідуального податкового номера), ціни та обсягу постачання. В тому числі наведені відомості і щодо операцій з суб`єктами, які не є платниками ПДВ.
У зазначених відомостях не відображено жодних операцій ТБ “ПУБ “Україна” із ТОВ “Експертні інноваційні системи”. Також відсутні будь-які дані про факти отримання ТБ “ПУБ “Україна” в періоді з 31.01.2018 по 28.10.2019 будь-яких послуг з маркетингового аналізу ринку, доопрацювання та модернізації вебзресурсів, СЕО аналізу семантичного наповнення ядра торгових площадок та тестування, захисту сайту від зловмисних атак тощо від будь-яких інших осіб.
За даними з реєстру платників ПДВ, ТОВ “Експертні інноваційні системи” були зареєстровані платником ПДВ 01.02.2016, реєстрація анульована 11.02.2021 з причини неподання декларацій протягом року.
На час розгляду справи засновником ТОВ “Експертні інноваційні системи” є Міжнародна бізнес компанія “Комфорд лімітед”, розташована на Сейшельських островах, Глобал Гетеуей, 8, Ру Де Ла перл, Провіденс, МАЕ. Керівником товариства є Кайумба Ноласкес Манде.
Датою державної реєстрації останніх змін складу або інформації про засновників ТОВ “Експертні інноваційні системи” є 27.12.2019, датою державної реєстрації останніх змін керівника ТОВ “Експертні інноваційні системи” є 28.12.2019. Нова редакція установчих документів ТОВ “Експертні інноваційні системи” зареєстрована 28.12.2019.
Міжнародна бізнес компанія “Комфорд лімітед”, котра є єдиним засновником ТОВ “Експертні інноваційні системи”, загалом є засновником 30 юридичних осіб.
Як слідує із наданих позивачем роздруківок вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 28.12.2021 у справі № 760/34058/21 та вироку Оболонського районного суду м. Києва від 28.12.2021 у справі № 756/19868/21, та у співставленні наявної на вебпорталі “Судова влада України” інформації про стан розгляду даних справ, громадянин Республіки Малі - ОСОБА_7 , котрий 25.11.2019 придбав 100 % пайового фонду ТБ “ПУБ “Україна” та є президентом біржового комітету біржі, був засуджений вказаними вироками судів за вчинення кримінальних проступків, а саме: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка). Об`єктивна сторона кримінальних проступків ОСОБА_2 полягала у діях спрямованих на викрадення продуктів харчування з торгівельних залів магазинів “Сільпо” та “Ашан” шляхом виносу повз касову зону без оплати.
В той самий час, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_7 є засновником, кінцевим бенефіціарним власником, керівником або членом керівного органу щодо 106 юридичних осіб.

4. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.  

Частиною 1 статті 3 ГПК України визначено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України “Про міжнародне приватне право”, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.
Згідно ч.1 ст. 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Нормами ЦК України визначено правове регулювання підстав, умов та порядку застосування/притягнення до субсидіарної відповідальності юридичних осіб, яке водночас перебуває у взаємозв`язку з нормами КУзПБ, які встановлюють порядок провадження у справі про банкрутство на стадії кожної судової процедури.
Згідно із ч. 1 ст. 215 ГК України у випадках, передбачених законом, суб`єкт підприємництва - боржник, його засновники (учасники), власник майна, а також інші особи несуть юридичну відповідальність за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства. Частиною 3 цієї статті ГК України унормовано, що умисним банкрутством визнається стійка неплатоспроможність суб`єкта підприємництва, викликана цілеспрямованими діями власника майна або посадової особи суб`єкта підприємництва, якщо це завдало істотної матеріальної шкоди інтересам держави, суспільства або інтересам кредиторів, що охороняються законом.
Щодо субсидіарної відповідальності за правилами КУзПБ, то за змістом преамбули цього Кодексу одним з основних завдань провадження у справі про банкрутство є задоволення вимог кредиторів неплатоспроможного боржника.
Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 61 КУзПБ під час здійснення своїх повноважень ліквідатор (а згідно зі змінами, внесеними Законом від 20.03.2023 №2971-IX, також і кредитор) має право заявити вимоги до третіх осіб, які за законодавством несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.
Абзацом 2 ч. 2 ст. 61 КУзПБ передбачено, що в разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.
Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.
Отже, у справі про банкрутство субсидіарна відповідальність має деліктну природу та узгоджується із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, якою встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У цьому висновку колегія суддів зазначає про правову позицію Великої Палати Верховного Суду, сформульовану в постанові від 28.09.2021 у справі №761/45721/16-ц, відповідно до якої за правовою природою відповідальність третіх осіб, передбачена ч. 2 ст. 61 КУзПБ, є відповідальністю порушника за збитки, завдані банкруту (ст. 22 ЦК України).
Тобто недостатність майна юридичної особи, яка перебуває в судовій процедурі ліквідації, за умови доведення боржника до банкрутства, поповнюється за рахунок задоволення права вимоги про відшкодування шкоди до осіб, дії/бездіяльність яких кваліфікуються судом як доведення до банкрутства.
Потерпілою особою в такому випадку є банкрут, щодо якого відкрито ліквідаційну процедуру.
Субсидіарна відповідальність у справах про банкрутство є самостійним цивільно-правовим видом відповідальності, який покладається на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника, за наявності підтвердження вини зазначених осіб у доведенні юридичної особи (боржника у справі про банкрутство) до стану неплатоспроможності.
У разі коли після визнання боржника банкрутом, за наявності ознак доведення до банкрутства юридичної особи - боржника, погашення заборгованості банкрута є неможливим внаслідок дій та (або) бездіяльності засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, такі особи можуть бути притягнуті до субсидіарної відповідальності за заборгованістю боржника, якщо такі особи не доведуть протилежного.
Визначене нормами ч. 2 ст. 61 КУзПБ правопорушення, за вчинення якого покладається такий вид цивільної відповідальності як субсидіарна, має співвідноситися із наявністю відповідно до закону необхідних умов (елементів), які є підставою для застосування цього виду відповідальності.
Такими елементами є об`єкт та суб`єкт правопорушення, а також об`єктивна та суб`єктивна сторони правопорушення.
Об`єктом правопорушення є суспільні відносини у певній сфері, у цьому випадку - права кредитора (-ів) на задоволення його (їх) вимог до боржника у справі про банкрутство за рахунок активів боржника, що не можуть бути задоволені внаслідок відсутності майна у боржника.
Об`єктивну сторону такого правопорушення складають дії або бездіяльність певних фізичних осіб та/або юридичних осіб, пов`язаних з боржником, що призвели до відсутності у нього майнових активів для задоволення вимог кредиторів.
Законодавцем не конкретизовано, які саме дії чи бездіяльність складають об`єктивну сторону відповідного правопорушення. Тому при вирішенні питання щодо кола обставин, які мають бути доведені суб`єктом звернення (кредитором, ліквідатором) та, відповідно, підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності, мають прийматися до уваги також положення ч. 1 ст. 215 ГК України та підстави для порушення справи про банкрутство, з огляду на які такими діями можуть бути, зокрема: 1) вчинення суб`єктами відповідальності будь-яких дій, направлених на набуття майна, за відсутності активів для розрахунку за набуте майно чи збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення; 2) прийняття суб`єктами відповідальності рішення про виведення активів боржника, внаслідок чого настала неплатоспроможність боржника по його інших зобов`язаннях; 3) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівок на вчинення майнових дій чи бездіяльності боржника щодо захисту власних майнових інтересів юридичної особи боржника на користь інших юридичних осіб, що мало наслідком настання неплатоспроможності боржника тощо.
Наведений перелік обставин, які мають братися до уваги під час розгляду питання застосування субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, не є вичерпним.
Необхідно зауважити, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Будь-яка господарська операція, дія суб`єкта господарювання повинна мати розумне пояснення мети та мотивів її здійснення, які мають відповідати інтересам цієї юридичної особи.
Водночас визначальним для застосування субсидіарної відповідальності є доведення відповідно до ч. 2 ст. 61 КУзПБ та з урахуванням положень ст. 74, 76, 77 ГПК України причинно-наслідкового зв`язку між винними діями/бездіяльністю суб`єкта відповідальності та настанням негативних для боржника наслідків (неплатоспроможності боржника та відсутності у боржника активів для задоволення вимог, визнаних у процедурі банкрутства вимог кредиторів), обов`язок чого покладається на кредитора/ліквідатора. Встановлення такого причинно-наслідкового зв`язку також належить до об`єктивної сторони цього правопорушення (висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №910/21232/16, від 14.07.2020 у справі №904/6379/16, від 10.12.2020 у справі №922/1067/17).
Суб`єктами правопорушення є особи визначені ч. 2 ст. 61 КУзПБ, до яких віднесені: 1) засновники (учасники, акціонери); 2) керівники боржника; 3) інші особи, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії.
Притягнення до субсидіарної відповідальності винних у доведенні до банкрутства осіб є не лише механізмом відновлення порушених прав кредиторів, а також стимулюванням добросовісної поведінки засновників, керівників та інших осіб пов`язаних з боржником і як наслідок недопущення здійснення права власності на шкоду інших осіб.
Статтею 61 КУзПБ закріплено правову презумпцію субсидіарної відповідальності осіб, що притягуються до неї, складовими якої є недостатність майна ліквідаційної маси для задоволення вимог кредиторів та наявність ознак доведення боржника до банкрутства.
Однак, зазначена презумпція є спростовною, оскільки передбачає можливість відповідних осіб довести відсутність своєї вини у банкрутстві боржника та уникнути відповідальності. Спростовуючи названу презумпцію, особа, яка притягується до відповідальності має право довести свою добросовісність, підтвердивши, зокрема, оплатне придбання активу боржника на умовах, на яких за порівняних обставин зазвичай укладаються аналогічні правочини та довівши, що вчинені за її участі (впливу) операції приносять дохід, відображені у відповідності з їх дійсним економічним змістом, а отримана боржником вигода обумовлена розумними економічними чинниками.
Якщо дії особи, які мали вплив на економічну (юридичну) долю боржника викликають об`єктивні сумніви в тому, що вона керувалася інтересами боржника, на неї переходить тягар доведення того, що результати зазначених дій стали наслідком звичайного господарського обороту, а не викликані використанням нею своїх можливостей, що стосуються визначення дій боржника, як таких, що вчиненні на шкоду інтересам боржника та його кредиторів. У такому разі небажання особи, яка притягується до субсидіарної відповідальності, надати суду докази має кваліфікуватися згідно із ч. 2   ст. 74 ГПК України   виключно як відмова від спростування фактів, на наявність яких аргументовано з посиланням на конкретні документи вказує процесуальний опонент. У силу   ст. 13 ГПК України   особа, що бере участь у справі, яка не вчинила відповідних процесуальних дій, несе ризик настання наслідків такої своєї поведінки.
Відсутність в осіб, які притягуються до субсидіарної відповідальності зацікавленості в наданні документів, що відображають реальний стан справ і дійсний господарський оборот, не повинна знижувати правову захищеність кредиторів під час необґрунтованого порушення їх прав. Тому, якщо ліквідатор/кредитор із посиланням на ті чи інші докази належно обґрунтував наявність підстав для притягнення особи до субсидіарної відповідальності та неможливість погашення вимог кредиторів внаслідок її дій (бездіяльності), на неї переходить тягар спростування цих тверджень, з урахуванням чого вона має довести, чому письмові документи та інші докази ліквідатора/кредитора не можуть бути прийняті на підтвердження його доводів, надавши свої докази і пояснення щодо того, як насправді здійснювалася господарська діяльність (висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09.12.2021 у справі №916/313/20).
Щодо розміру субсидіарної відповідальності колегія суддів зазначає наступне.
За змістом частини другої статті 61 КУзПБ законодавець визначив розмір субсидіарної відповідальності як різницю між двома показниками (сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою), яка свідчить про недостатність майна боржника для задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство.
Щодо суми вимог кредиторів, то на стадії ліквідації цей показник, як правило, є остаточним та визначається на підставі ухвали, постановленої за результатами попереднього засідання, в якій, зокрема, зазначаються розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів (частина друга статті 47 КУзПБ).
Водночас допускається корегування зазначеного показника в процедурі ліквідації за рахунок визнаних судом вимог поточного кредитора (частини третя, п`ята статті 59 та частина четверта статті 60 КУзПБ), а також вимог кредиторів, які заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, та були розглянуті судом в процедурі ліквідації (частина четверта статті 45 цього Кодексу).
Що ж до вартості ліквідаційної маси з метою визначення розміру субсидіарної відповідальності, то, враховуючи правову природу цієї відповідальності, її розмір має визначатися за правилами встановлення розміру шкоди, заподіяної майну потерпілого незаконними діями, у деліктних правовідносинах: як різниця між сумою вимог до боржника згідно з реєстром вимог кредиторів та сумою коштів, отриманою за фактом продажу майна в процедурі ліквідації. 
У цьому висновку колегія суддів звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, сформульованої в постанові від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20), відповідно до якої за правовою природою відповідальність третіх осіб, передбачена частиною другою статті 61 КУзПБ, є відповідальністю порушника за збитки, завдані банкруту (стаття 22 ЦК України, пункт 80).
Отже, буквальне прочитання абзаців першого та другого частини другої статті 61 КУзПБ (“розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою”, “у разі недостатності майна боржника”) є підставою для висновку, що розмір субсидіарної відповідальності, який дає право ініціювати спір про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство та підлягає стягненню із суб`єктів такої відповідальності, визначається в той момент, коли ліквідатор за результатами здійснення судових проваджень у процедурі банкрутства боржника остаточно визначив вартість ліквідаційної маси в грошовому еквіваленті за фактом продажу в процедурі ліквідації включених до її складу активів та здійснив за рахунок отриманих від продажу коштів розрахунок із визнаними у справі кредиторами.
Тож сума вимог кредиторів, яка підлягає погашенню за правилами статті 64 КУзПБ, однак залишилась непогашеною в процедурі банкрутства за правилами цієї статті через недостатність майна банкрута, і є розміром субсидіарної відповідальності.
Таким чином, право ліквідатора подати заяву про покладення субсидіарної відповідальності виникає не раніше ніж після завершення реалізації об`єктів, включених до ліквідаційної маси банкрута, та розрахунків з кредиторами на підставі проведення такої реалізації у ліквідаційній процедурі (п. 9.34. постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 19.06.2024 у справі №906/1155/20(906/1113/21)).
При вирішенні даного спору, судова колегія також враховує практику Верховного Суду, зокрема викладену у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.06.2024 у справі № 906/1155/20 (906/1113/21), де зазначено, що висновок щодо передумов для субсидіарної відповідальності формується у звіті ліквідатора за результатами здійснення ним аналізу фінансового стану банкрута, а згідно зі змінами, внесеними Законом від 13.07.2023 №3249-IX, у складеному відповідно до Методичних рекомендацій висновку за результатами здійснення аналізу фінансового стану банкрута (про наявність чи відсутність ознак доведення до банкрутства; абзац п`ятий частини першої статті 61 КУзПБ).
В той же час, відповідно до усталеної правової позиції Верховного Суду (зокрема викладеної в постановах від 12.11.2020 у справі №916/1105/16, від 10.12.2020 у справі №922/1067/17, від 10.08.2023 у справі №904/8850/14, від 19.09.2024 у справі №904/9411/21), відсутність у матеріалах справи висновку про доведення до банкрутства боржника не може бути беззаперечною підставою для звільнення винних осіб від субсидіарної відповідальності. Господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази (близький за змістом висновок щодо можливості суду самостійно встановлювати наявність складу правопорушення сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.03.2019 у справі №920/715/17).
Враховуючи встановлені у цій справі обставини, колегія суддів погоджуючись із висновками господарського суду виснує про наявність правових підстав для покладення на ОСОБА_1 субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ТБ “ПУБ “Україна”, оскільки він є належним належний суб`єктом відповідальності, бо у період з 26.10.2015 по 25.11.2019 перебував на посаді президента ТБ “ПУБ “Україна”, а з 23.10.2015 по 25.11.2019 був власником 100 % пайового фонду біржі. 
Отже з 26.10.2015 по 25.11.2019 ОСОБА_1 був єдиною особою, яка здійснювала управління боржником, визначала його дії, мав право давати обов`язкові для боржника вказівки. Як президент біржі ОСОБА_1 діяв без довіреності від імені ТБ “ПУБ “Україна” в тому числі розпоряджався її грошовими коштами. 
Об`єктивна сторона правопорушення полягає у діях ОСОБА_1 щодо сплати в період з 21.10.2019 по 06.11.2019 безготівкових коштів в сумі 933 000 грн з банківського рахунку ТБ “ПУБ “Україна” на рахунок ТОВ “Експертні інноваційні операції”, що відбулось в часовій близькості перед відчуженням ним 100% пайового фонду ТБ “ПУБ “Україна” в користь ОСОБА_2 та призначенням Баха Маліка президентом Біржового комітету, і припиненням будь-якої господарської діяльності ТБ “ПУБ “Україна” і її звітуванню перед податковими та іншими державними органами. 
У додатку до листа Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № 17267/6/09-19-04-03-06 від 27.11.2023 (витяг з Єдиного реєстру податкових накладних) наведено відомості за період з 31.01.2018 по 28.10.2019 про операції, що були об`єктом оподаткування ПДВ, у яких ТБ “ПУБ “Україна” було покупцем або постачальником товарів чи послуг, із зазначенням, зокрема назви контрагента (покупця та постачальника, їх індивідуального податкового номера), ціни та обсягу постачання. В тому числі наведені відомості і щодо операцій з суб`єктами, які не є платниками ПДВ.
У зазначених відомостях не відображено жодних операцій ТБ “ПУБ “Україна” із ТОВ “Експертні інноваційні системи”. Також відсутні будь-які дані про факти отримання ТБ “ПУБ “Україна” в періоді з 31.01.2018 по 28.10.2019 будь-яких послуг з маркетингового аналізу ринку, доопрацювання та модернізації вебзресурсів, СЕО аналізу семантичного наповнення ядра торгових площадок та тестування, захисту сайту від зловмисних атак тощо від будь-яких інших осіб.
Окрім того, з інформації, наданої Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області (витяг з Єдиного реєстру податкових накладних), за період 01.2018-10.2019 слідує також, що в зазначений період ТБ “ПУБ “Україна” не замовляло, не отримувало та не оплачували (хіба що з прихованням від оподаткування ПДВ) таких видів послуг (аналіз ринку, оновлення релізів 1С:Підприємство, доопрацювання та модерація вебресурсів, захист сайту біржі) від будь-яких інших суб`єктів господарювання.
Зазначене додатково підтверджує нетиповість для ТБ “ПУБ “Україна” замовляння таких послуг, за котрі воно оплатило в користь ТОВ “Експертні інноваційні системи” 993 000 грн.
З часу відчуження 100% пайового фонду ТБ “ПУБ “Україна” в користь ОСОБА_2 та призначення Баха Маліка президентом Біржового комітету, ТБ “ПУБ “Україна” перестала здійснювати господарську діяльність, подавати податкову та іншу звітність.
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Будь-яка господарська операція, дія (бездіяльність) суб`єкта господарювання повинна мати розумне пояснення мети та мотивів її здійснення, які мають відповідати інтересам цієї юридичної особи.
Колегія суддів погоджуючись із висновками господарського суду зазначає, що враховуючи встановлені судом обставини щодо нетиповості для ТБ “ПУБ “Україна” отримання та користування послугами, за які проведено оплату в користь ТОВ “Експертні інноваційні системи”, суми сплачених коштів порівняно з масштабами діяльності банкрута у аналізований період, часу сплачених коштів (перед відчуженням ОСОБА_1 100% пайового фонду біржі в користь громадянина Республіки Малі ОСОБА_2 та призначення ОСОБА_2 керівником біржі, після чого відбулось припинення господарської діяльності ТБ “ПУБ “Україна” та її звітування перед державними органами), особу ОСОБА_2 , котрий двічі притягнутий судами до кримінальної відповідальності за викрадення продуктів харчування, суд дійшов висновку, що сплата вказаних    993 000 грн було неправомірним виведенням наявних у ТБ “ПУБ “Україна” грошових коштів в користь ТОВ “Експертні інноваційні системи” за неіснуючими зобов`язаннями, перед припиненням господарської діяльності біржі в непередбачений законом спосіб - шляхом оформлення 100% пайового фонду та призначенням керівником біржі особи, котра не має наміру управляти її господарською діяльністю.
Таке виведення грошових коштів з ТБ “ПУБ “Україна” перебуває в безпосередньому причинновому зв`язку з її наступною неплатоспроможністю, оскільки залишило боржника без будь-яких активів, за рахунок яких можливо погасити вимоги кредиторів.
Натомість, ОСОБА_1 не доведено, що ним було вчинено всі належні дії для не вчинення правопорушення і запобігання заподіянню шкоди.
Встановленні у сукупності обставини є підставою для покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ТБ “ПУБ “Україна” на ОСОБА_1 , а отже підлягають задоволенню вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТБ “ПУБ “Україна” 689 318,44 грн різниці між сумою кредиторських вимог та розміром ліквідаційної маси банкрута.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції керується висновками, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі “Проніна проти України” (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у цьому рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження доказами, які містяться в матеріалах справи, беручи до уваги межі перегляду оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають до задоволення, а оскаржене рішення скасуванню. 
В порядку положень ст. 129 ГПК України судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції слід залишити за скаржником. 
Керуючись ст.ст.86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1 В задоволенні вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 від 04.02.2025 (вх. №01-05/310/25 від 05.02.2025) – відмовити. 
2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.01.2025 у справі №909/886/23 (909/1148/24) – залишити без змін. 
3. Судові витрати залишити за скаржником. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України.
Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд. 
Повний текст постанови складено 28.04.2025.

Головуючий           суддя                                                  Желік М.Б. 

                                суддя                                                   Галушко Н.А.

                                                    суддя                                         Орищин Г.В.