ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року 
м. Черкаси   

Справа № 693/1561/24		
Провадження № 22-ц/821/550/25		
категорія 304090200 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Новікова О.М., Фетісової Т.Л.
за участю секретаря: Гладиш О.Ю.

учасники справи: 
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»,
відповідач: ОСОБА_1 ,
представник відповідача: адвокат Баладига Сергій Павлович,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  - адвоката Баладиги Сергія Павловича на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 06 січня 2025 року (ухваленого під головуванням судді  Коцюбинської Ю.Д. в приміщенні  Жашківського районного суду Черкаської області) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

15 листопада 2024 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 16.04.2024 відповідач звернувся до позивача з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим підписав кредитний договір (оферту) № 16.04.2024-100004067.
Відповідно до умов договору, позичальнику надано кредит у розмірі 14 000,00 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів, строком на 62 дні, а відповідачем 16.04.2024 отримано кредитні кошти у розмірі 14 000,00 грн на реквізити електронного платіжного засобу споживача 4441-11ХХ-ХХХХ-7260.
Також умовами договору визначені процентні ставки: процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних перших 31 днів з моменту отримання чергового траншу включно; процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,05 % за 1 день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, окрім періоду застосування процентної ставки «Економ». 
Позивач вказує, що товариство свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, проте відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, загальна сума якої у відповідності до розрахунку позивача становить 40 530,00 грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14 000,00 грн, неустойки в розмірі 7 000,00 грн та процентів в розмірі 19 530,00 грн.
На підставі наведеного, позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ « Споживчий центр» заборгованість у загальному розмірі 40 530,00 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 06 січня 2025 року позов - задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр»  загальну суму заборгованості за Кредитним договором №16.04.2024-100004067 від 16.04.2024р. в розмірі 40 530,00 грн.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр»  суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн.
Рішення суду мотивовано, зокрема, тим, що враховуючи встановлені судом обставини, те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

04 лютого 2025 року представник ОСОБА_1 – адвокат Баладига С.П. через засоби поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи, що судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення не дотримано вимог процесуального закону щодо повного та всебічного дослідження обставин справи, внаслідок чого було прийнято незаконне та необгрунтоване рішення, просить скасувати рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 06 січня 2025 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що нарахований позивачем розмір відсотків є несправедливим, оскільки тіло кредиту становить 14 000,00 грн, а заборгованість за відсотками 19 530,00 грн., що майже у 1,5 рази перевищує розмір боргу. Вважає, що нарахована позивачем сума по відсоткам за користування кредитом не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів, передбачення в договорі такого високого розміру відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач як споживач, тим самим суттєво порушує його права. Зазначає, що вимога про стягнення всієї суми заборгованості за відсотками, яка є явно завищеною, не відповідає вимогам, передбаченим ст. 3 п. 6 ст. 509, ч. 3 ст. 627 ЦК України. Вважає, що розмір відсотків має становити 7 000,00 грн, що складає 50 % від суми заборгованості по кредиту. На переконання скаржника, саме такий розмір відсотків буде справедливим, забезпечить розумний баланс інтересів сторін та є адекватним у розрізі конкретних правовідносин у разі наявності доказів у позивача щодо наявності заборгованості скаржника.
Вказує, що неустойка в період воєнного стану не підлягає до стягнення, оскільки згідно чинного законодавства, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки за порушення зобов`язання.

Відзив на апеляційну скаргу 

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до Черкаського апеляційного суду 24 лютого 2025 року, ТОВ «Споживчий центр», вважаючи доводи апеляційної скарги необгрунтованими та безпідставними, а оскаржуване рішення законним і обгрунтованим, просило у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заявку, яка є частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 14 000,00 грн (п.1 Заявки кредитного договору №16.04.2024-100004067 (кредитної лінії)), шляхом перерахування на електронний платіжний засіб позичальника за даним та наступними договорами: 4441-11XX-XXXX-7260.
Строк, на який надається Кредит - 62 дні з дати його надання (п. 3 Заявки кредитного договору №16.04.2024-100004067 (кредитної лінії)).
Дата повернення (виплати) кредиту – 16.06.2024 (п. 4 Заявки кредитного договору №16.04.2024-100004067 (кредитної лінії)).
Первинний період користування Кредитом – 31 день з дня його надання (п. 5 Заявки кредитного договору №16.04.2024-100004067 (кредитної лінії)).
Ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,0% за 1 день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за 1 день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ» (п. 7 Заявки кредитного договору №16.04.2024-100004067 (кредитної лінії)).
Неустойка: 350 грн. 00 коп за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов?язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов?язання (п.15 Заявки кредитного договору №16.04.2024-100004067 (кредитної лінії)).
Розмір процентів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України становить 912.5 % річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми (база розрахунку). Максимальний розмір процентів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України встановлюється законом (п.16 Заявки кредитного договору №16.04.2024-100004067 (кредитної лінії)).
Загальна сума заборгованості за договором №16.04.2024-100004067 становить 40 530,00 грн, з яких: 14 000,00 грн. – основний борг,  19 530,00 грн. – проценти, 7 000,00 грн. - неустойка.

Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
       Відповідно до ч. ч. 3 - 6, 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ч.12 ст.11 вказаного Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» , якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із наведеного слідує, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. 
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19.
Судом встановлено, що 16.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заявку, яка є частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 14 000,00 грн. (п.1 Заявки кредитного договору №16.04.2024-100004067 (кредитної лінії)), шляхом перерахування на електронний платіжний засіб позичальника за даним та наступними договорами: 4441-11XX-XXXX-7260. 
Таким чином, між сторонами було укладено кредитний договір № 16.04.2024-100004067 від 16.04.2024 у формі електронного документу, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» та не заперечується відповідачем.
Також відповідачем не заперечується отримання коштів у розмірі 14 000,00 грн.
Отже, із наведеного слідує, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Разом з тим, оскільки зобов`язання відповідачем належним чином виконані не були, позивач обґрунтовано звернувся до суду із вимогами про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.
В апеляційній скарзі сторона відповідача не погоджується із рішенням суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів та пені, посилаючись на те, що проценти явно завищені, а пеня не підлягає стягненню на період дії воєнного стану.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та умови кредитного договору, колегія суддів виходить із наступного.
За ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Встановлено, що за договором №16.04.2024-100004067  від 16.04.2024 сторони узгодили строк, на який надаються кошти та проценти за користування ними.
Так, строк, на який надається Кредит, становить 62 дні з дати його надання (п. 3 Заявки кредитного договору №16.04.2024-100004067 (кредитної лінії)).
Дата повернення (виплати) кредиту – 16.06.2024 (п. 4 Заявки кредитного договору №16.04.2024-100004067 (кредитної лінії)).
Первинний період користування Кредитом – 31 день з дня його надання (п. 5 Заявки кредитного договору №16.04.2024-100004067 (кредитної лінії)).
Кредитні кошти перераховані на рахунок відповідача 16.04.2024 і даний факт сторонами не заперечується.
Також умовами договору визначена відсоткова ставка за користування коштами.
Так, ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,0% за 1 день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». 
Ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за 1 день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ» (п. 7 Заявки кредитного договору №16.04.2024-100004067 (кредитної лінії)).
П. 14 кредитного договору сторони визначили, що ОРРПС (орієнтовна реальна річна процентна ставка) за кредитом становить 49999,98%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 33 530,00 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом 19 530,00 грн.
Перевіривши наведену позивачем в розрахунку суму заборгованості за процентами згідно умов кредитного договору №16.04.2024-100004067 від 16.04.2024, колегія суддів встановила, що сума заборгованості по процентах становить 19 530,00 грн. (( 14 000, 00 грн х 2,0% х 31день) + (14 000,00 грн х 2,5% х 31 день)), яка визначена позивачем.
Отже, розмір заборгованості по відсотках узгоджується із умовами кредитного договору №16.04.2024-100004067 від 16.04.2024 та не спростований скаржником.
Колегія суддів зазначає, що умови укладеного між сторонами кредитного договору, зокрема в частині визначення процентів, відповідачем у судовому порядку не оспорювались.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на корить позивача заборгованості за процентами у розмірі 19 530,00 грн.
Доводи апеляційної скарги про те, що нарахований позивачем розмір відсотків є несправедливим, таким, що суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», є безпідставними, оскільки в умовах договору сторони погодили між собою розмір відсотків за користування кредитними коштами, з яким відповідач погодився, підписавши договір про надання споживчого кредиту № 16.04.2024-100004067 від 16.04.2024, а відсотки нараховувалися за процентною ставкою, яка передбачена умовами договору протягом строку його дії.
Щодо вимоги про стягнення неустойки.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
За ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За допомогою неустойки (штрафу, пені) допускається забезпечувати виконання значної кількості зобов`язань. Зокрема, неустойка може забезпечувати виконання: договірних зобов`язань, що традиційно для цивільного обороту, оскільки в більшості випадків, саме в договорі його сторони встановлюють неустойку (штраф або пеню). Причому, це може відбуватися як під час укладення договору для забезпечення виконання зобов`язання, так і після, але до виконання тих зобов`язань, які виникли на його підставі.
Пеня, як різновид неустойки, характеризується такими ознаками: а) застосування виключно у грошових зобов`язаннях; б) можливість встановлення тільки за такий вид порушення зобов`язання, як прострочення виконання (порушення умови про строки); в) обчислення у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання; г) триваючий характер – нарахування пені за кожен день прострочення.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551 ЦК України).
Відповідно до п. 15 Заявки кредитного договору №16.04.2024-100004067 від 16.04.2024 (кредитної лінії) сторони погодили, що неустойка: 350,00 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Звертаючись до суду із позовом, ТОВ «Споживчий центр» просило стягнути із відповідача за кредитним договором, зокрема і неустойку, в розмірі 7 000,00 грн.
Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22 суд виснував щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що: на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. 
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Суд першої інстанції, задовольняючи вимоги товариства в частині стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за кредитним договором №16.04.2024-100004067 від 16.04.2024 не врахував перехідні положення ЦК України та дійшов помилкового висновку про задоволення позову, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні із позовом до суду ТОВ «Споживчий центр» сплатило судовий збір у сумі 2 422,40 грн .
Позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» задоволено частково, а саме на 82,73 % (33 530,00 грн х 100) : 40 530,00 грн), то позивач має право на відшкодування пропорційно задоволеним вимогам: сплаченого судового збору у сумі 2 004,1 грн. (2 422,40 грн х 82,73 %).
За подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 3 633,60 грн.
Оскільки апеляційну скаргу сторони відповідача задоволено частково та зменшено розмір суми, що підлягає стягненню із нього, позивачем ОСОБА_1 має бути компенсовано 627,52 грн. судового збору.
Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку, сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Таким чином, застосувавши зустрічне зарахування, колегія суддів вважає за доцільне стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 1 376,58 грн. (2 004,1 грн – 627,52 грн).

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Баладиги Сергія Павловича – задовольнити частково.
Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 06 січня 2025 року в частині стягнення із ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 7 000,00 грн. неустойки – скасувати і в цій частині постановити нове судове рішення.
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до  ОСОБА_1 про стягнення 7 000,00 грн. неустойки - відмовити.
В іншій частині рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
Стягнути із ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 1 376,58 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча                                                                        О.В. Карпенко

Судді                                                                                О.М. Новіков

               Т.Л. Фетісова