УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
7 квітня 2025 року
м. Київ
 
справа № 161/4804/21
провадження № 51-1181 ск 25
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційні скарги засудженого ОСОБА_4 та  захисника       ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Луцького  міськрайонного суду Волинської області від 4 квітня 2024 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 18 березня 2025 року щодо ОСОБА_4   та ОСОБА_6 .
 
Обставини справи

1.  Вказаним вироком, залишеним без змін апеляційним судом,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя  м. Луцька, працюючого начальником відділу державного екологічного нагляду (контролю) атмосферного повітря та водних ресурсів Державної екологічної інспекції у Волинській області,
засуджено за ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України (далі -КК)  та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади в державних органах строком на 3 роки, з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна. Відповідно до ст.54 КК ОСОБА_4 позбавлено 5 рангу державного службовця;
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя  м. Луцька, працюючого начальником відділу міжрайонного оперативного контролю Державної екологічної інспекції у Волинській області,
засуджено за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5  років з позбавленням права обіймати посади в державних органах строком на 3 роки, з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна. Відповідно до ст.54 КК ОСОБА_6 позбавлено 5 рангу державного службовця. 
2.  Згідно вироку суду  ОСОБА_4 , за пособництва ОСОБА_6 , використовуючи своє службове становище, вимагали та створили умови, за яких ОСОБА_8 , будучи переконаним в наявності реальної небезпеки порушення законних прав та інтересів ТзОВ «ВІО ОЙЛ», з метою запобігання шкідливим наслідкам вказаному товариству, змушений був погодитися з їх протиправною вимогою та надав їм в якості неправомірної вигоди 1000 доларів США.
Доводи касаційних скарг

3.  У касаційних скаргах засуджений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 просять скасувати оскаржувані судові рішення, оскільки засуджені не визнають вину та стверджують, що наявними у справі доказами не доведено їх винуватості у вчиненні інкримінованого злочину за ч. 3 ст. 368 КК, а висновки суду ґрунтуються на припущеннях і недопустимих доказах.
4.  На думку засудженого та захисника висновки судів не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду. Вони вважають, що суд без належного з`ясування дійсних обставин події та наявних в матеріалах кримінального провадження доказів надав перевагу одним доказам без належного спростування інших. 
5.  Апеляційний суд не зважив на допущені судом першої інстанції порушення, не спростував доводів, наведених в апеляційних скаргах сторони захисту про невірну кваліфікацію дій засуджених, про допустимість і дослідження усіх доказів, у зв`язку з чим постановив ухвалу, яка не відповідає ст. 419 КПК.
 
Оцінка суду
6.  Перевіривши доводи касаційних скарг, дослідивши додані до них копії судових  рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
7. Згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
8. У касаційних скаргах засуджений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 оспорюють правильність встановлення судом фактичних обставин кримінального правопорушення. Однак, відповідно до статті  433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанції.
9.  Зміст касаційних скарг зводиться до незгоди з оцінкою судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи. Однак така незгода з висновками судів, зробленими на підставі досліджених доказів, не є свідченням порушення ними процесуального закону. Будь-яких інших доводів щодо порушення судами норм матеріального чи процесуального права в скаргах засудженого та захисника не наведено.
10. З судових рішень убачається, що суд першої інстанції зробив висновок про винуватість ОСОБА_4 в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи дій з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, та ОСОБА_6 пособництві до таких дій, на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими в їх взаємозв`язку, відповідно до статті 94 КПК.
11.  Судом в основу обвинувального вироку було покладено як показання свідків, які є послідовні та узгоджуються між собою, так і ряд інших доказів, які є належними, достовірними і допустимими.
12.  Підстав для сумніву в обґрунтованості такого висновку суду, зробленого на підставі з`ясування обставин, підтверджених доказами, які оцінено відповідно до статей 17 та 94 КПК, Суд не встановив. 
13.  Апеляційний суд обґрунтовано залишив вирок без зміни, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення.В ухвалі суд послався на конкретні докази, що містяться у кримінальному проваджені та свідчать про правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності обставин справи та правової кваліфікації дій засуджених за ч. 3 ст. 368 КК та за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 цього ж Кодексу. Стосовно доводів, наведених в апеляційних скаргах сторони захисту, аналогічних доводам касаційних скарг засудженого ОСОБА_4 та захисника, суд апеляційної інстанції навів мотиви їх необґрунтованості.
14.  Незгода з висновками судів, зробленими на підставі досліджених доказів, не є свідченням порушення судами процесуального закону. 
15.  Ухвала апеляційного суду належним чином вмотивована і відповідає вимогам статті 419 КПК. Переконливих аргументів, які б вказували на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність при юридичній оцінці діяння, а також порушень процесуального закону, які перешкодили судам ухвалити законні та обґрунтовані рішення, в касаційних скаргах не зазначено.
16.   З огляду на викладене, обґрунтування касаційних скарг не містить доводів, які свідчать про необхідність відкриття провадження і перевірки його матеріалів, а з касаційних скарг та долучених до них копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарг немає.
Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_4 та  захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Луцького  міськрайонного суду Волинської області від 4 квітня 2024 року та ухвалу Волинського апеляційного суду                  від 18 березня 2025 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді

 
 
ОСОБА_1                            ОСОБА_2                                ОСОБА_3