П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 476/1/25	

 	                            Головуючий в 1 інстанції: Чернякова Н. В.                                      Місце ухвалення рішення: с.м.т. Єланець    	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –   Лук`янчук О.В.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Ступакової І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції на ухвалу Єланецького районного суду Миколаївської області від 20 березня 2025 року про стягнення судових витрат по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Управління патрульної поліції в Миколаївській області, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3683936 від 18.12.2024 року.
Ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 17.02.2025 року провадження у адміністративній справі № 476/1/25 закрито на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.
24.02.2025 року до суду надійшла заява представника позивача про компенсацію судових витрат. 
Ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 20 березня 2025 року заяву представника позивача про компенсацію судових витрат у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Управління патрульної поліції у Миколаївській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Миколаївській області (код ЄДРПОУ 40108646) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3100 (три тисячі сто) грн.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви представника Позивача про компенсацію судових витрат відмовити повністю.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що в позовній заяві про скасування постанови серії ЕНА № 3683936 від 18.12.2024 у справі про адміністративне правопорушення та до моменту винесення ухвали про закриття провадження, позивач не звертався до суду з вимогою про компенсацію судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу, а тому вказує, що заява подана с порушенням передбачених законодавством строків, та не підлягала задоволенню. Також вказує про неспівмірність витрат на правову допомогу з складністю справи та обсягом наданих послуг.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів колегія суддів вважає приходить до наступного.
Суд першої інстанції приймаючи рішення про стягнення витрат на правову допомогу, виходив з того, що матеріалами справи підтверджено понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 3100 грн., які співмірні із складністю справи; узгодженою судовою практикою з приводу спірних правовідносинах; виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); необхідним часом, які витрачає адвокат на виконання відповідних робіт (надання послуг) у спірних правовідносинах; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; добровільним виконанням відповідачем вимог позивача, а тому стягнув такі витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.
Положеннями п. 8 ч. 1ст. 238 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
Відповідно до ч. 2ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.
У той же час, за загальним правилом, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи.
Відповідно до ч. 1, 3ст. 189 КАС України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що після звернення позивача з позовом 06.01.2025 року, його порушене право було відновлене суб`єктом владних повноважень у повному обсязі, оскільки рішенням начальника Управління патрульної поліції в Миколаївській області від 23.01.2025 року постанову серії ЕНА № 3683936 від 18.12.2024 року скасовано, справу закрито.
У відповідності до ст. 139 КАС України, не визначено порядок розподілу судових витрат у випадку закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України.
Водночас, частина восьма статті 139 КАС України дозволяє суду у випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
З урахуванням обставин, що склалися, за відсутності чіткого правового регулювання розподілу судових витрат саме у такому випадку процесуальним законом, суд керується принципом, за яким судові витрати несе та із сторін, з вини якої такі витрати виникли. Так, визнавши помилку й усунувши її, сторона відповідача не давала приводу для подальшого розгляду справи, адже права позивача були поновлені і без завершення судового процесу.
Подібні висновки щодо розподілу витрат на правничу допомогу у випадку закриття провадження у справі на підставі п.8 ч.1  ст.238 КАС України  викладені в постановах Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі №1.380.2019.001303, від 27 квітня 2023 року у справі № 260/3162/22, від 05 березня 2025 року у справі № 160/17422/23 та від 01 квітня 2025 року у справі №520/25012/24, які підлягають врахуванню судом.
Згідно зі ст. 16 КАС України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами ч. 1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
За змістом ч. ч. 3, 4ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5ст. 134 КАС України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 6ст. 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7ст. 135 КАС України).
З аналізу положень ст. 134 КАС України встановлено, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Так, надаючи оцінку понесеним позивачем витратам на правничу допомогу, колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Також, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18.
Так, з матеріалів справи вбачається, що на підтвердження сум понесених витрат на правничу допомогу в сумі 3100 грн. позивачем надано суду: розрахунок вартості правничої допомоги у справі № 476/1/25, платіжну інструкцію № P24A3935299472D2373 від 17.02.2025 року в сумі 3115,58 грн.
Відповідно до доданого представником Позивача розрахунку суми гонорару за надання адвокатських послуг встановлено, що ним надано послуги:
В п. 1 зазначено «Аналіз документів, узгодження правової позиції», тривалістю 50 хв.
В п. 2 «Аналіз нормативно-правових актів, які регулюють спірні правовідносини, аналіз судової практики» 1 година. 
В п. 3 «Складання процесуальних документів, пов`язаних з підготовкою справи та зверненням до суду, виготовлення до них копій документів» 2 години.
Так, колегія суддів зазначає, що аналізуючи зміст наданих позивачу послуг, зазначених в розрахунку суми гонорару за надання адвокатських послуг, слід вказати, що такі послуги як аналіз документів, узгодження правової позиції, аналіз нормативно-правових актів, які регулюють спірні правовідносини, аналіз судової практики є складовими єдиного процесу підготовки та складання адміністративного позову, до якого входить вивчення, аналіз, складання документів та дії технічного характеру, з огляду на що окреме їх виділення є необґрунтованим.
Отже, в контексті здійснення представництва інтересів позивача у даній справі реальним результатом є складання позовної заяви та клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Таким чином, надаючи оцінку співмірності заявленої до відшкодування позивачем суми витрачених коштів критеріям, встановленим ч. 5ст. 134  КАС України, колегія суддів зазначає, що виходячи зі складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, враховуючи суть спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що визначений позивачем розмір для відшкодування на рівні 3100,00 грн. є завищеним, з огляду на що підлягає зменшенню до 1500,00 грн.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
З огляду на те, що, дана справа належить до категорії справ незначної складності, обсяг доказів є незначним, судове засідання не проводилось, колегія суддів вважає, що клопотання позивача про стягнення на його користь з відповідача витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню.
При цьому посилання апелянта на пропуск строку звернення з заявою є безпідставним, оскільки вимога ст. 139 КАС в частині того, що докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, стосуються розгляду справи по суті позовних вимог. Натомість як вже зазначалося, КАС України не визначено порядок розподілу судових витрат у випадку закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України.
Відповідно до вимог частини четвертої  статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм права.
Отже, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.
Ухвалу Єланецького районного суду Миколаївської області від 20 березня 2025 року скасувати.
Ухвалити у справі нове рішення, яким заяву представника позивача про компенсацію судових витрат у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Управління патрульної поліції у Миколаївській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Миколаївській області (код ЄДРПОУ 40108646) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500 (тисяча п`ятсот) грн.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених ч. 5  ст.328 КАС України.
                                                                 Повний текст судового рішення виготовлений 29 квітня 2025 року.

Головуючий суддя:                                                                                             О.В. Лук`янчук  

Суддя:                                                                                                                  А.І. Бітов

Суддя:                                                                                                                           І.Г. Ступакова