ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 681/1335/24
Провадження № 22-ц/820/838/25

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,
розглянув у порядку частини 1 статті 369 ЦПК України цивільну справу №681/1335/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 27 січня 2025 року, в складі судді Горщара А.Г., у справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог 
У листопаді 2024 року АТ «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути на свою користь з відповідача заборгованість по картковому рахунку за кредитним договором №2015536252 від 30 травня 2017 року в розмірі 25712,95 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30 травня 2017 року між АТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №2015536252. Даний договір за правовою природою є змішаним договором кредитного договору та договору про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток. Згідно з умовами кредитного договору позичальник оформив поточний (картковий) рахунок та отримав електронний платіжний засіб. Вказує, що банк свої зобов`язання щодо видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідач використав кредит в загальному розмірі 14700 грн. Однак ОСОБА_1 не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах у строк, вказаний в договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість за договором в розмірі 25712,95 грн, з яких: 16419,13 грн – заборгованість по тілу кредиту, 9293,82 грн – заборгованість по відсотках. На направлену позивачем вимогу про погашення заборгованості відповідач відповіді не надав. 

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції 
Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 27 січня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що строк дії кредитного договору закінчився, умови договору щодо списання коштів за обслуговування рахунку є нікчемними, а наявні в матеріалах справи документи підтверджують, що сума погашень за кредитним договором перевищує суму використаних відповідачем кредитних коштів, а тому відсутні підстави для стягнення з нього заборгованості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги 
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «ОТП Банк», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 27 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Узагальнення доводів апеляційної скарги
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що всупереч умовам кредитного договору відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Заборгованість відповідача за кредитним договором становить 25712,95 грн, яка складається з 16419,13 грн – заборгованості по тілу кредиту, 9293,82 грн – заборгованості по відсотках. 01 серпня 2024 року позивач направив на адресу ОСОБА_1 вимогу про погашення заборгованості, однак відповідач її не сплатив. Посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2018 року у справі №910/9072/17, у якій зазначено, що закінчення строку договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань. Такі зобов`язання припиняються лише належним виконанням або іншими підставами, які передбачені законом або договором. 

Процесуальні дії апеляційного суду
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 07 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ОТП Банк» та ухвалою суду від 11 березня 2025 року справу призначено до розгляду.
Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень статті 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Мотивувальна частина
Встановлені фактичні обставини справи 
Встановлено, що 30 травня 2017 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №2015536252, згідно з яким надаються декілька різних видів послуг – кредитування та видача і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток. 
Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на таких умовах: розмір, валюта та цільове використання: 11299 грн на придбання товарів та послуг у продавця, 250 грн на сплату додаткових послуг банку, а саме: послуга «смс-інформування». Загальний розмір кредиту: 11549 грн; дата остаточного повернення кредиту: 30 жовтня 2018 року; строк на який надається кредит: 17 місяців. Протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися: фіксована процента ставка у розмірі 0,01% річних. За порушення строків або суми сплати щомісячного платежу позичальником він сплачує штраф за кожен факт порушення: 25 грн.
Згідно з пунктом 2.3. договору строк дії кредитної лінії становить три роки з моменту підписання Банком та позичальником цього договору.
За користування кредитом, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом банк нараховує проценти в розмірі, 40% річних по операціях розрахунків карткою за товари, послуги в мережі Інтернет, та по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості в розмірі 25% за день (пункт 2.4. договору), розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01 відсотків річних (пункт 2.5. договору).
На виконання умов договору про надання споживчого кредиту №2015536252 від 30 травня 2017 року АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту виконав повністю, кошти надав, що підтверджується специфікацією до кредитного договору.
Доказами придбання товарів за кошти банку є видаткова накладна продавця №PHGIT-000000779 від 30 травня 2017 року із чітким переліком товарів, отриманих у кредит та суми розрахунку за товар, із вказівкою на реквізити сторін та/або одного із сторін, та підписом позичальника. Відповідно до видаткової накладної, було придбано наступний товар: телевізор Samsung UE32J4500AKXUA, вартістю 7500,01 грн, та інші товари (послуги) на загальну суму 2265,65 грн. Підтвердженням здійснення оплати товарів по видатковій накладній є фіскальний чек про оплату від 30 травня 2017 року.
Також, на підставі анкети-заяви на отримання кредиту ОСОБА_1 звернувся до банку для оформлення поточного (карткового) рахунку та отримання електронного платіжного засобу. Відповідачу було надано банківську картку № НОМЕР_1 «InstantCard», з терміном дії до 01/20. Згідно з розділом 3 анкети-заяви на отримання кредиту банк встановив позивальнику кредитну лінію із встановленим розміром кредитного ліміту (з можливістю збільшення відповідно до умов кредитного договору) на строк 12 місяців (з правом пролонгації).
На підтвердження отримання картки було видано розписку, в якій ОСОБА_1 своїм підписом підтвердив видачу та отримання банківської платіжної картки АТ «ОТП Банк» та, що з правилами користування карткою та діючими тарифами АТ «ОТП Банк» ознайомлений.
Згідно з довідкою АТ «ОТП Банк» від 07 серпня 2024 року на картковий рахунок, відкритий за заявою відповідача, було встановлено кредитний ліміт в розмірі 1000 грн, який в подальшому неодноразово збільшувався та зменшувався, востаннє 31 травня 2022 року збільшився до суми 14700 грн.
24 липня 2024 року за вих.№13517111 банк надіслав ОСОБА_1 вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №2015536252 від 30 травня 2017 року, відповідач в період з 31 травня 2017 року по 12 липня 2024 року використав кредит в загальному розмірі 21689,11 грн; банк нарахував відсотки у розмірі 34740,49 грн, штраф у розмірі 2850 грн, плату за обслуговування рахунку та смс-інформування у сумі 9722,15 грн; відповідач сплатив за кредитним договором 43288,80 грн

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно зі статтею 634 цього ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10 червня 2017 року.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом – витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та  кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і  поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Водночас, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у  порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Зважаючи на викладене, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладений після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі з подібними правовідносинами №204/224/21 зроблено висновок про те, що якщо в  кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Встановлено, що умовами кредитного договору передбачена необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з обслуговуванням рахунку. При цьому, в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та  супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику та  за  які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування рахунку (смс інформування).
Таким чином, враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, положення пункту 1.1 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування рахунку (смс інформування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі №727/5461/23.
Визнання судом нікчемного правочину (чи окремих його умов) недійсним за  вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не  призведе до реального відновлення порушених прав, адже нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.
         У пунктах 74, 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 червня  2019 року у справі № 916/3156/17 сформульовано висновки про те, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.
З виписки по кредитній заборгованості ОСОБА_1 вбачається, що банком нараховано позичальнику щомісячне списання за обслуговування рахунку (смс інформування) в загальному розмірі 4310,53 грн. Виходячи із принципів справедливості, добросовісності, на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались. А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача 4310,53 грн, нарахованих як плата за обслуговування рахунку.
Вирішуючи питання щодо стягнення процентів за користування кредитом, колегія суддів виходить з наступного.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 висловила таку правову позицію: «надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.»
Як слідує з наданого АТ «ОТП Банк» розрахунку, проценти за період поза межами строку кредитування позивач нараховує саме як проценти за «користування кредитом», а не як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України.
На підставі вищевикладеного, при визначенні розміру процентів, які підлягають стягненню на користь позивача, колегія суддів враховує, що нарахування процентів може здійснюватися в межах строку кредитування.
Строк дії кредитного договору закінчився 30 травня 2020 року. Інших карток відповідач не отримував, докази пролонгації відсутні.
При цьому, нарахування банком відповідачу за вищезазначеним договором відсотків після закінчення строку кредитування є безпідставним, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12.
Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, пені та комісії за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Банк у цій справі будь-яких позовних вимог в порядку статті 625 ЦК не заявляв.
Як вбачається з розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за період з 30 травня 2017 року по 30 травня 2020 року використано кредитних коштів у розмірі 21689,11 грн, нараховано плату за обслуговування рахунку (списання за смс-інформування) – 4310,53 грн, штраф – 2850 грн, проценти – 13200,53 грн, при цьому надходження коштів на рахунок станом на 23 липня 2024 року становило 43288,80 грн. 
З огляду на зазначене, враховуючи те, що строк дії кредитного договору закінчився 30 травня 2020 року, нікчемність умови договору щодо списання коштів за обслуговування рахунку, загальний розмір заборгованості за кредитним договором складає 37739,64 грн (21689,11 грн використаних кредитних коштів + 2850 грн штрафів + 13200,53 грн нарахованих процентів в межах строку дії договору). Однак, враховуючи, що відповідачем на погашення заборгованості сплачено 43288,80 грн, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заборгованість за кредитним договором ОСОБА_1 повністю погашена.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «ОТП Банк»
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає

Висновки суду апеляційної інстанції 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування немає. 

Судові витрати
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОТП Банк» залишити без задоволення.
Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 27 січня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 02 квітня 2025 року.

Судді Т.В. Спірідонова

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко